23 



du här har, lyckas dig efter önskan och det synes, att Gud 

 har sm hand vid dig besynnerligen. Skynda dig snart, be- 

 der din vän Wadström." Konungen vill säkerligen tala med 

 honom, skrifver Bergklint; måtte de sagt för honom: „nu är 

 Nordenskjöld i sådant bocardo i penningvänningar, att han 

 endera dag tör nödgas cedera bonis, kanske kungen ger ho- 

 nom penningar (detta allt inter nos).'' — — „ Professor Ca- 

 lonius rådde honom att cedera bonis, men Bh. vill ej gerna 

 göra det för sina liäsongers skull, som är en Reuterholm 

 och en Wadström, ty de skulle säkerligen strax blifva an- 

 gripne, fast än Bergh. till sina creditorers förnöjande ville 

 aflåta 7-1 delar af sin lön." — Med anledning af kallelsen 

 reste han i början af April 1786 med sin hustru öfver till 

 Stockholm, lemnande Bergklint med hushåll och barn (en 

 son och två döttrar) hemma. Först i Januari 1787 återfin- 

 ner man dem alla i Nystad. „Nu hafva vi redan våra ngnar 

 i ordning; men kol är svårt efter, ehuru Mennes masugn ej 

 är mera än ^4 ^^il ^^^^ staden. Revisions-sekreteraren Ugg- 

 las, som patron, har förbjudit att lemna oss några. I dag 

 sänder hr B. uppåt Kautua. Låt se om det réusserar. Gud 

 gifve så lyckligt vore. Ett försök anställes sedan på 7 da- 

 gar; jag längtar att se utgången. Ack, om man engång fick 

 sjunga: min vän är röd och hvit utkorad ibland tusende och 

 att det kunde blifva ax och ej — . Den 13 måste han åter 

 i till Abo; få se hvad der blir utaf; Gud hjelpe honom. Han 

 'är trakasserad på alla sidor!" 



Den 11 Januari 1787 var verket så färdigt, att försök 

 och rön kunde anställas; „det förnämsta medlet till dess be- 

 främjande hade vi ock fått — 2 läster kol — till låns. Kloc- 

 kan 11 eldades badstugan [ugnen] och kl. 1 voro alla bar- 

 nen [guldperlorne] våta [smälta], som till antalet var 8 styc- 

 ken, y^ del af det fröet vi fick af herr Majoren såddes också, 



