33 



clet oafl^riitet kan fortsättas, vill han understödja både kost- 

 naden och mitt soutien. Tänk på denna sak, min nådiga 

 Major, och lemna mig med första sitt yttrande härom uti bref 

 ställdt på Nystad. M— håller oändeligen mycket af herr Ma- 

 joren och är jag viss derpå, att han tillåter mig det, om en- 

 dast herr Majoren vill taga emot mig och gå i första förla- 

 get, som ej kan blifva så stort, endast bestående i rum, kol, 

 sten, etc. Nog hafva de herrarne lust för saken, men de 

 ropa: Fac miracula et credimns! dumt — ty sedan jag 

 gjort detta, skall det bekymra mig rätt litet, om någon vill 

 sätta tro dertill eller ej. Nog har Bergh. skämt sin sak myc- 

 ket sjelf och skaffat sig ovänner, der han kunnat haft vän- 

 ner, men hvem är utan fel? Olycklig så mycket mer som 

 han har häftiga passioner, är olyckligt gift, etc. " I en föreg. 

 skrifvelse heter det: „ Ingen vän äger Bergh., knappt någon i 

 Societeten, besynnerligen för den fatala 1784 års lefnaden." 

 Så slutades det alkemiska arbetet i Nystad. N., hvars 

 korrespondens med brödren länge tyckes ha varit afloruten, 

 tillsänder honom nu en liten promemoria, med förfrågan, huru- 

 vida arbetet kunde fortsättas på Frugård, om det ,, lilla la- 

 boratoriet i bäcken" är ledigt; „men, säger han, kanske Br. 

 alldeles ej vill befatta sig med detta arbetet el. rättare be- 

 smitta sig med någon Alchemie." „Min plan är den, att in- 

 tet arbeta i något annat än denna vetttenskapen. Jag har 

 både utvärtes och invärtes orsaker, som på det lifligaste för- 

 binda mig dertill. Man har skrämt mig, att jag torde mista 

 min lön: men jag är ej så lätt skrämd och M:s och andras 

 toma prat har jag engång hört förr. Jag har slitit myc- 

 ket ondt hela denna sommar; ty jag har byggt på K., på M., 

 på Bergklint, och flera andra. Nu bygger jag på ingen; utan 

 endast på vår Herre, och jag vet att han ej låter någon 

 komma på skam, som far med ärlighet och sanning ifrån 



3 



