34 



Honom." — Äfven Bergklint säger samtidigt, att han vill 

 blifva ledig från allt detta verldsliga och sedan endast upp- 

 offra sig för Alchemien. - Innan ännu svaret på de gjorda 

 frågorna från Frugård hunnit anlända, lenniade Nordenskjöld 

 Nystad och afreste till Stockholm, föregifvande dock att han 

 blott skidle begifva sig till Björneborg. Hans hustru qvar- 

 stannade, likaså Bergklint. Men då Bergklint fann, att han 

 af Bergh. blifvit öfvergifven, råkade han i förtviflan och had( 

 redan utsett den klippa, hvarifrån han skulle störta sig i 

 hafvet för att göra slut på sitt lif. Han lugnade sig doct 

 småningom; „länniom mig i mitt bekymmer, säger han, ocl: 

 låtom oss helsa på Bergh. Hans föresats att endast arbeta 

 uti Alchemien kan ingen dödlig råda honom ifrån, om hai 

 ock derföre skulle förlora lif och lefverne. Han har lofvai 

 sin kung att bjuda till upptäcka denna förlorade vettenska- 

 pen, han känner ändamålet, hvarföre han fått sin lön; hai 

 vore ju då den största bedragare, om han lemnade det för- 

 nämsta föremålet och endast uppfylte en sysla, som den säm- 

 sta bergskarl bör kunna göra, nemligen att uppsöka malm- 

 streck. Ifrån Nystad reste han först till Upsala för att råd- 

 göra med Afzelius; de följdes åt till Stockholm, voro hkdi 

 hos M— , som vid åsynen af Bergh., utan att hafva minsta 

 försyn för Afzelius, uprördes att utösa pä den första en go( 

 dosis ovett. Då Bergh. en stund åhört det, gick han sin vä^ 

 och lemnade Afzelius qvar, hvilken ej till hans fördel något 

 kunde uträtta; då blef beslutit, att utrikes permission skulh 

 sökas med bibehållande af hela lön och respengarna. Äter 

 en svår sak att arbeta igenom, men som dock efter vanlig* 

 heten gått fram; han har väl den ej ännu i händerna, men 

 man borde hafva en kalf i sig, om icke man på alla anstal- 

 ter skulle finna, att Kongl. Maj:t redan underskrifvit den. 

 M — och herr Bergh. var redan på vägen att alldeles skiljas 



