38 



ställen [?] och vänta vi med första penningar ifrån Österbot- 

 ten. M — har emellertid gått i förskott till våra behofver 

 och har lofvat göra det än vidare, till dess vi hinna få." --.Den 

 13 Febr. 1788 omtalar Bergklint, att han legat sjuk i rötfe- 

 ber, men M— skaffade läkarehjelp och „ döden fick ej knipa 

 mig. — Q [ugnarne] äro tvenne och komma att gå med 

 athanorer, så laboratorium blir aldeles fritt från sot. — M — 

 går nu i första utläggningen både för våra matvaror som 

 allt annat smått. Permission är på tvenne år med bibehål- 

 lande af lön och respenningar — men gör han ej miraklet 

 under den tiden, så må han resa i tid. För hans fru, svär- 

 mor och societeten har jag berättat och utgifvit för sanning, 

 att han är bortrest och jag hans commissionär, att han ej 

 får skrifva till annan än mig och att jag håller på lära mig 

 koka skedvatten. Det är nu ingen annan bara herr Majo- 

 ren och hans Fru, som vet hvar han är och bör hålla det 

 hemligt — Gud late detta bref komma helskinnadt fram. " — 

 Skriftvexlingen antager nu en sådan hemlighetsfullhet, att ett 

 bref dateras: Ostindien den 1 Mars 1788, ett annat: Indo- 

 stan d, 29 Mars s. å. 



Brefvet från Ostindien har i hufvudsaken följande ly- 

 delse: „Nu äro vi flyttade hit till de för oss ämnade rum 

 och hålla på med att sätta i ordning våra saker. Förleden 

 söndags skedde ömsningen, så vi rättnu varit här en vecka. 

 Environgerne ikring vår boning äro på ena sidan en backe, 

 högre än sjelfva byggningen, öfvervext med granskog, här 

 och der framtittandes en bergklack — på andra sidan en 

 med vass beprydd sjövik samt en äng; detta är ej fyskani. 

 Vi få ej gå utom djurgårdsstaketet, utan äro instängda som 

 nunnor, ej se andra än dera. M— behagar; Gud gifve, att 

 herr Majoren i sommar. Gud vill, vore en ibland dem. Kan- 

 ske det nu är för sista gången jag får tala med herr Maj om 



