41 



mål, som sockrat mina bittraste stunder. Så stor philosoph 

 har jag icke ännu blifvit, att jag så totalt kan skilja mig 

 från verldeu utan att knorra i hemlighet på ödet, som för- 

 enat mig med menniskor, hvilka vilja vara så hemliga. Men 

 efter jag satt handen vid plogen, är det ej tillåtet se till- 

 baka. Gud gifve oss nu välsignelse till vårt påbegynta verk 

 och lede oss till det ändamål vi påsyfta. — Båda ugnarna 

 äro nu i gång och ställdes T.sta dag påsk, sedan de förut 

 fyra gånger blefvo corrigerade. Den ena vilja vi nu ej släcka, 

 innan den gått dit vi tänka; den andra går nu först allenast 

 8 dar, hvari vi samla materien till korta vägen och skall 

 sedan gå med korta vägens materie. Vi hade oändligen att 

 göra, innan stenar och mufflar ville hålla; digelmakaren be- 

 drog oss med de första och blandade ibland dem blyhartz, 

 så de smälte som vatten. Nu har jag just latmans dagar 

 emot i Nystad, slipper att vara sotig och se ut som hin. 

 Ingen kolsmula kommer i laboratorium, man behöfver ej ösa 

 uppå en slef kol i sänder, det går som af sig sjelf. Atha- 

 norer äro förträffliga och den idén att hafva vatten kring 

 locket förtjente, att dess uppfinnare fick det största premium 

 vid alla akademier i hela Europa. Vi hafva ock en meka- 

 nisk konst vid kolens infyllning, som befordrar den största 

 hastighet; icke en minut engång behöfver locket vara öppet. 

 Ack, kom herr Major i sommar och se på alla inventioner; 

 nog gifver öfverstepresten herr Majoren lof att slippa in i 

 templet; vi skola traktera herr Majoren med sådant som i 

 Ostindien och nära Chinas trakter kan finnas — färsk fisk, 

 smör och ost, etc. och hoppas kunna visa herr Majoren na- 

 turens mästarstycke, af solen förbränd och svart som en korp. 

 — Fru August, som ej sedan Januari månad fått något bref 

 af honom (ty han har med ed lofvat M — att ej skrifva till 

 någon dödlig) larmar förskräckligt i ett bref till mig, miss- 



