57 



liitheranismens sköld och Cerberus för helfvetet. Är icke det 

 löjligt? Huru länge detta varar, vet Herren allena.'^ 



.jNotaiieii Lejonmark är ännu sällskapets secreter; med 

 honom kan om dess angelägenheter corresponderas; att be- 

 tala några penningar dit är nu för momenten ej värdt, förr 

 än man får se, hvad vändning societeten tar. Kellgren, el- 

 ler någon annan af det bandet, skrifver en comedie, däri han' 

 på det hårdaste förlöjligar Nya Läran, Magnetismen och Al- 

 chemien. Wadström, den beskedlige och hederlige mannen, 

 föreställes där som hufvudpersonen, tillagd de svartaste fel 

 och bedrägerier. Hans resa till Afrika får namn af en be- 

 skickning ifrån Svedenborgianska societeterne för att upp- 

 söka det Nya Jerusalem, eller en stad lika med beskrifnin- 

 gen i Uppenbarelseboken. Hemkommen ifrån denna am- 

 basad gör han för societeterna en sådan berättelse (ungefär- 

 ligen, ty jag har ej sjelf sett pjesen, men hört assessor He- 

 din, som är dödsleverant på Drottningholm, omtala detta, hvil- 

 ket han gjorde med stor glädje): Jag har ej kunnat komma 

 till den heliga staden, jag har endast sett den på nog långt 

 håll, dess härlighet förtjuste mig och inrymde min själ med 

 helig vördnad: en rädsla öfverföU mig och jag vågade icke 

 så ensammen nalkas: penningarna började äfven tryta och 

 nu är mitt råd, att man med första skaffar mynt tillräckeli- 

 gen och låter beskickningen blifva talrik dock under mitt 

 anförande. — Det gör mig ondt, att man på sådant sätt le- 

 ker med en frånvarande medborgares namn och rykte. Wad- 

 ström förtjente en hederligare belöning, han som inskaffade 

 smederna ifrån Sollingen, med lifsfara, ty han var på vägen 

 att blifva hängd. — Icke vet jag livar de tagit den sagan, att 

 vi tro ett nytt Jerusalem in natura skall finnas i Afrikas 

 ödemarker; det är ju tvärt emot Svedenborgs skrifter, som 



