63 



ron Munck skref jag mot min vilja; ty jag såg förut, att vårt 

 tillstånd snarare skulle försämras än förbättras. Ehuru jag 

 i hjerta och själ varit berghauptman tillgifven, har jag dock 

 af honom i år fått utstå många lidelser; han har miss- 

 tänkt mig, att jag skulle ligga in med Muncken samt de 

 spioner vi hafva omkring oss och trott mig nog nedrig att 

 upptäcka hans hemliga steg och låta mig intagas af bländ- 

 verk samt resa min lycka på ruinerna af hans fall, ty jag 

 har ej alltid gillat hans företag. Hemma har jag nästan dag- 

 ligen fått höra hans gräl och då jag råkat Muncken, fått 

 bannor, blifvit hundsvotterad af honom; om det ej vore för 

 sakens skull, hade jag längesedan gifvit mig till soldat och 

 med svärdet i hand sökt förskaffa mig en tapper död för en 

 älskad kung och fädernesland; men jag skall tåla allt, ja, 

 fängelse och döden för sanningen, och en rättvis efterverld 

 skall rättfärdiga mitt minne." — — 



Grefve Muncks trakasserier med Nordenskjöld härrörde 

 utan tvifvel från hans lätt förklarliga åstundan att aflägsna 

 N:skjöld från Drottningholm, då Grefven umgicks med planer 

 att derstädes företaga ett annat slags guldm åkeri, hvilket 

 bättre än det alkemiska skulle slå sig till pennings. Han 

 vann sitt ändamål. A. Nordenskjöld reste den 1 2 Febr. 1 789 

 öfver till England. Bergklint fortsatte det alkemiska arbe- 

 tet, men säger i ett bref d. 28 April s. å. : ,,Ännu har jag 

 ej fått se svärtan; hvad orsaken dertill är, kan jag ej be- 

 gripa; koumier den ej i medio Maji har M — låfvat mig få 

 börja engång till och göra ett anfall på Draken, som beva- 

 rar gyllene skiunet; tar det då ej lag, ledsnar han, ty ingen 

 styfver af A. N:s lön är tagen, hvarken till husets byggnad 

 eller vår och tjenstefolkets föda eller tjenstefolkets lön eller 

 kol; M — säger, att han tagit allt ur sin egen börs, men jag 

 tror af Konungens. Jag håller nu på att af tysken lära 



