Bergklint skötte skedvattenfabriken och förlorade små- 

 ningom sin fasta tro på alkemins sanning och verklighet. 

 Redan 1791, den 26 Aug., skrifver han med anledning af 

 pöbelupploppet mot Priestley i Birmingham 1790; „Priestley 

 hade färdigt att läggas under pressen en skrift emot Nya 

 Läran, men som nu blef chemice upplöst och förvandlad lika 

 som de flesta alchemisters guld till asko." — I samma bref 

 omnämner han för första gången capitain mechanicus Ap- 

 pelqvist, med hvilken han nyligen gjort bekantskap, „en herre, 

 som länge uppehållit sig i England och Holland samt för 

 flere år sedan inrättade i Stockholm ett manufacturverk för 

 smide. Han gör lås, gångjern, filar, har en machin, som 

 skär skrufvar och vises åt ingen, förgyller, gjuter, snickrar 

 och svarfvar och hos honom skulle min n. herre få se präk- 

 tiga svarfstolar och verktyg och äfven en modellkammare. 

 Han har ett vackert hus, väl möbleradt, och tablåer af en 

 utmärkt smak. Tvenne stycken ha förvånat mig och upp- 

 rymt min själ med fasa: det är tvenne fartyg, som springa i 

 luften. Målaren har här med skicklighet användt all imagi- 

 nation och konst. Retraiten utur Wiborgska viken är nu för 

 honom under arbete; den kostar 150 Rd. Appelqvist gjorde 

 mycken nytta under kriget och är sin Konung trogen. Denna 

 bekantskap har jag fått (unter uns) genom Grefve Munck, 

 ehuruväl Baron Ruuth tror det vara sitt verlc. Grefven, som 

 älskar mig rätt mycket, har förenat mig med honom, på det 

 jag skulle hafva någon att haka mig fast med, i fall sked- 

 vattensfabriken finge någon åkomma; jag tyckes ock vunnit 

 Appelqvists förtroende och önskar bara, att han vore af nya 

 församlingen." 



I samma bref heter det vidare: ,,Så utgjuter sig mitt 

 hjerta i all sin uppriktighet och håller intet annat för sig 

 sjelf, än de hemligheter, som det aldrig fått lof att yppa;" 



