«9 



Att som du vet har jag endast tvenne practiska véttenskaper 

 att taga min support af: antingen bergsvetenskapen el. al- 

 chemien. Till bada är jag uppbragt och inöfvad. När då 

 denna sednare, som ligger mig så ömt om hjertat och hvil- 

 ken jag så högeligen älskar, ej kan af mig sättas på något 

 sätt i execution, så måste jag taga min tillflygt till bergs- 

 vettenskapen, som alltid vill föda mig snart sagdt öfver hela 

 verlden. ISog skulle jag kunna forcera mig till att komma 

 i activitet med alchemien; men jag är nu redan så ledsen 

 vid forceringar, ty jag har alltid sett, att de ej varit Her- 

 rans vägar; och som Han ej öppnat mig något sätt, något 

 tillfälle att practisera min kära vettenskap, så måste jag nu 

 låta den såfva. 1 Sverige tänker jag väl, att Bergklint nu 

 håller på med den: men jag tviflar, att han så lätt går i 

 land dermed; ty han har ej den öfning och underbyggnad 

 med eldsaker som jag. Icke el. har han läst en milliondel 

 så mycket som jag i den vettenskapen. Likväl torde han i 

 början réussera bättre än jag: men i längden går han ej i 

 land dermed; och han är likväl nu den enda, som har min- 

 sta tillfälle att practisera i den. Här utrikes såväl här i 

 England, hvarest jag rest ganska mycket och nästan öfver- 

 allt och likaså i Frankriket, Danmark, etc. har ej försynen 

 öppnat något det minsta tillfälle för mig. Mörkret är gan- 

 ska tjockt och jag har knappt tordas till någon förtrolig vän 

 öppna min mun om den. I Preussen vet jag nog, att jag 

 skulle bli emottagen med uppräckta händer och man skulle 

 bjuda mig stora förmåner: men jag är redan så skrämd för 

 despotiska stater och den osäkerhet der regerar, emedan allt 

 beror på menniskors favoritskap och capricer, att jag ej vå- 

 gar det företaget. Med ett ord: här utomlands har jag ännu 

 aldrig kunnat, med afsigt på det arbetet, öfverenskomma med 

 någon hvarken individuel el. sammansatt menniska. An min- 



