91) 



och hans allsmäktighet i helig afsigt, äv allt vårt hufnidbråk och arbete 

 derpå förgäfves. Det reela, som k. b. berättar sig hafva observerat eller 

 funnit vid den såkallade materia sccunda, vet jag intet om jag skall taga in 

 bonam el. malam partem, innan k. b. behagar omständligare lemna mig 

 deraf part. Ty vore det ett reeit fel, så kullkastar det hela vår systeme el. 

 philosophi, men består felet endast uti application, så har det intet att be- 

 tyda; ty jag finner hos mig sjelf, att jag måtte vara ganska ren i mina con- 

 cepter och utan allt mörker, om jag skall kunna applicera den rätt; men 

 så mycket jag haft eller gifvit mig tid dertill, har jag ännu intet funnit 

 någon knut uti naturen, som derigenom intet kunnat fullkoml. upplösas." 

 — Genom allehanda exegetiska funderingar „ invecklade han sig redan då 

 ofta i svårt hufvudbråk." — Under 1741 års krig var han underlöjtnant 

 vid fortifikationen och vann en sorglig ryktbarhet efter krigets slut, då han 

 anklagades för otillbörligt förhållande vid Tavastehus slotts kapitulation den 

 24 Aug. 1742. Han hade redan under kriget 1743 under åberopande af 

 någon panträtt egenmäktigt satt sig i besittning af Stockfors egendom i Pyt- 

 tis socken, dit han kommit för fältmätningars verkställande vid gränsen och 

 der han för större beqvämlighets skull erhållit bostad på Stockfors; men då 

 efter fredsslutet rätte egaren, kaptenen i svensk tjenst baron Johan Carl Gu- 

 stafson Natt och Dag ville åter tillträda sin egendom (hvilken han ärft ef- 

 ter sin svärfader presidenten Grefve Johan Creutz), satte sig Nordenberg 

 med 12 man och 3 drengar till motvärn, och lät arrestera baronen, hvilken 

 dock genom flykten lyckades rädda sig öfver till svenska sidan N. ingick 

 derefter 1744 i rysk tjenst såsom kapten vid kejserl. ingeniörkåren och hög- 

 sta befälhafvare af fortifikationen i "Wiborgs län och fortfor att bo pä Stock- 

 fors. Baron N. o. D. tyckes då ej haft någon annan utväg att återfå sin 

 egendom än att också antaga krigstjenst i grannriket och som han blef ut- 

 nämnd till ståthållare i Willman strand, lyckades det honom slutligen att 

 1746 få N. ifrån Stockfors afhyst. — Emellertid hade N. till k. ryska hof- 

 vet 1745 låtit inlemna „ett välment förslag till en evig freds återställande 

 emellan de kristne", hvilkot blef illa upptaget och föranledde honom efter 20 

 månaders tjenst att taga afsked. — Under hvarjehanda förevändningar blef han 

 sedan qvarhållen i ett slags fångenskap först i Fredrikshamn, sedan i Wi- 

 borg, derifrån han om våren 1748 till svenska regeringen utlevererades och 

 under bevakning fördes i en ganska nödställd belägenhet öfver Borgå till 

 Tavastehus, der han i 10 månader satt arresterad. Om sommaren 1749 hem- 

 tades lian till Helsingfors för att inför Generalkrigsrätten afgifva sin för- 



