97 



klaring med anledning af det mot honom väckta åtalet, „för det han utan 

 trängande nöd låtit bruka sig till dagtingan med fienden om en fästnings 

 öfverlåtande samt vid det tillfället utgifvit en skrift, full med skändeliga 

 utlåtelser, samt emot kongl. förordningen nyttjat kronans manskap och obe- 

 hörigt tagit till sig af kronans medelpenningar." Krigsrättens dom föll d. 

 28 April 1750, men först två år senare vann densamma Konungens stadfä- 

 stelse, då Nordenberg efter sex års fångenskap försattes på fri fot, dock utan 

 rättighet att vidare ingå i statens tjenst. Traditionen berättar, att N. äfven 

 vai-it misstänkt för delaktighet i häradshöfding Wikmans bekanta stämplin- 

 gar och att denna misstanka varit den egentliga orsaken till domens sträng- 

 het. I hans bref och öfriga skrifter hafva vi ej funnit något annat stöd för 

 denna misstanke än hans utomordentliga beundran för Kejsarinnan Elisabet, 

 samt en plan från 1726 att af henne och Sveriges Konung erhålla en neu- 

 tralitetsförklaring för Finland, som deraf skulle hafva stor fördel. — Sina 

 sista lefuadsåv tillbragte han på brödernes egendomar i Xyland (Eriksnäs, 

 Safjerf, Skräddarby). Han sysslade nu åter med mekaniska arbeten och na- 

 turstudier af hvarjehanda slag, uppblandande de sednare med teologiska 

 och mystiska spekulationer ; men ehuru han var mycket angelägen att befor- 

 dra ett och annat af sina produktioner till trycket, lär dock ingenting deraf 

 ha offentliggjorts. Såsom prof kan det i efterföljande not meddelade styc- 

 ket tjena. Men det förtjenar särskildt framhållas, att han redan året efter 

 det Browallius utgifvit sitt betänkande emot den mycket omtalade vattu- 

 minskningen, eller 1756 kunde säga, att han emot denne forskare bevisat, 

 att en successiv vattuminskning allt sedan syndafloden varit alldeles nödvän- 

 dig och intet i någon måtto mot den h. skrifts vittnesbörd stridande, för 

 hvilken åsigt han åberopar såsom ojäfaktiga vittnen jättegrytorna på Lö- 

 parön. Hans uppsats blef icke renskrifven, än mindre tryckt — innan han 

 samma år afled; men 1769 utgaf brödren C. Fr. en afhandling i samma 

 syfte. — För öfrigt hafva några af de handlingar, som angå hans deltagande 

 i Tavastehus kapitulation, synts oss ega det intresse, att vi publicera dem 

 särskildt i slutet af detta häfte. 



2) Af honom finnes i behåll bland annat en handskrifven afhandling 

 med titel: „ Vägen till Urim och Thummin, medelst en uppå Den Heliga 

 Skrifts Vitnesbörd grundad Sann Naturkunnighet lyckligen igenfunnen i Fin- 

 land;" tvenne häften med titel: „A. o. SI. Försök att medelst et Naturligt 

 Tenke-Set utröna Materiens Ursprung och Invertes Beskaffenhet; Med orsa- 

 ken till des förenderlighet och al slags verkan I gemen" likaså finnes ett 



