98 



tredje arbete i manuskript med titel: „GUD al ÄRA. Grundritning a( 

 Naturen invertes i alt Guds Henders Verk Igenom Lius och Fulkomlighet 

 såsom Bilder af Vishet och Sanning å Ljusens Set Teknad; Utgjörande för- 

 sta Delen af en San naturkunnighet förut med en kort inledning därtill." 

 Förstnämnde uppsats, som har till motto: A Deo principium, in Deum finis 

 erit, har äfven till öfverskrift: „På hvad sätt vägen till Urira blifvit i Fin- 

 land lyckligen igenfunnen och huru det ljuset af, genom och uti Guld al- 

 dralettast erhålles, i möjligaste korthet beskrifvit af en Sanningens Venn." 

 Förf. berättar här, att han redan den 1 Dec. 1735 „oförmodligen bekom ett 

 ganska simpelt eller naturligt begrep om hela verldens konstbygnad i gemen 

 och om solens, jordens samt elementernas ursprung och beskaffenhet i syn- 

 nerhet." Allt detta utredes nu uti sju „genom Urim bevisliga grundsatser" 

 — innehållande den obegripligaste mystik. Exempelvis må följande för vårt 

 ämne icke alldeles fremmande anföras: „Allt hvad nu konsten eller en för- 

 nuftig eftertänka dervid uträtta kan, består förnemligast deruti att man me- 

 delst lindrig eld drifver sakta de gröfre hinnor såsom specifice lettare ut till 

 omkretsen af guldet uti en först svart sedan snöhvit gestalt, liknelsevis som 

 af ett svart kål blir en hvit falaska. Hvarefter man gjör deraf ett genom- 

 skinligt smidigt glas och det ändå så makalöst fint eller tätt, att 



intet det ringaste af guldet innanföre får eller kan derigenom utdunsta. Då 

 bemälte guld under dess förnyade activitet i uppstigande grader, föi-st till 

 svart, sedan till hvitt och sist till rödt igen skiljer mycken Terrestritet el- 

 ler jordiskt mörker ifrån sig och det allt åt insidan af glaset rundtomkring, 

 hvarvid det sig fäster som ett glasaktigt väsende, ökande tillika det genom- 

 skinliga glasets tjocklek allt mer samt i proportion deraf guldets mjukhet, 

 först som bly och sedan som vax eller annat dylikt. — Men som vid första 

 revolution alla förenämnda hufvudfärger igenom, hvarvid ock en hop medel- 

 fergor af makalös liflighet och naturlig ordning, dessemellan visa sig, alle- 

 nast en del af Blodet i hvar guldcorpuscel blifvit genom dess eget vatn och 

 uti dess egen Ande på nytt födt eller ifrån allt mörker renat, hvaraf guldet 

 blifvit allenast mjukt som vax; måste man låta det ännu löpa så många re- 

 volutioner igenom, att alltsammans blir en elementarisk fluid röd jord, om- 

 sider i fullkomlig hvila bräkt och i högste graden eldfast eller fixt, af trenne 

 väsendtligheter, nemligen Andan af ett segt och spenstigt, vattnet af ett 

 fugtigt och lösande samt Blodet af ett fetaktigt och bindande väsende, till 

 en i mörker oaflåtligen lysande fetma, lik en karbunkel under namn af Urim. 

 Adam uttydes Röd jord och af en sådan, som nu beskrifven är, vardt för- 



