99 



modligen Hans kropp i början af Gud skapad till oförvansklig härlighet el- 

 ler evigt lif och Hans hy genom Thumniin hvitskinande klar och skön i 

 högsta grad. — Ehuru väl hela processen af Urim nu blifvit ifrån början till 

 ändan upriktigt beskrifven, erfordras dock ett af Gud, förmedelst ett natur- 

 ligt begrepp, upplyst förstånd att stella den i verket, i anledning af den 

 Eniga Trefaldighet, som finnes i hvar solarisk corpuscel fullkomlig och i 

 hvar jordisk mer eller mindre fullkomnad, hvarom följande grundsats, som 

 handlar om elementernas ursprung och beskaffenhet, ytterligare kunskap och 

 upplysning meddelar. Men huru man skall erhålla Thummin, som är ändan 

 af materielt ljus, likasom Urim är första början deraf samt af långt större 

 fägring än solen, hvars bild i sitt hela väsende nemligen med sin dunst- 

 och luftkrets tillsammans, Thummin lifligast föresteller, är mig intet så till- 

 reekeligen bekant, att jag vågar gifva mitt begrep derom i allment dagsljus. 

 — Den äran lär ock förmodligen ingen annan vederfaras, än den Gud be- 

 värdigar, som ett besynnerligt verktyg, att underrätta verlden om fullkom- 

 ligheten af Hans eljest obegripliga vishet och som ej fyllest vördas kan, in- 

 nan vägen återvärts till Thummin också blifvit fulleligen upptäckt. Hvil- 

 ket så bör förstås, att vesendtligheterna sinsemellan behålla den ordning, 

 som de hafva bestendigt inom såväl solens som jordens atmosfärer och som 

 just är tvertemot den ordning de hafva sinsemellan uti Urim, nemligen blo- 

 det ytterst. I Thummin dereraot innerst, såsom det af naturen aldrafull- 

 komligast finnes i en rätt äkta Jaspis eller Briljant; men huru mörkret skall 

 skiljas ifrån ljuset i en sådan hård materia måste faller ett naturligt be- 

 grepp gifva vid handen, dock sysselsetter det en mogen eftertanke tillrec- 

 keligen." 



Härmed bör jemföras, hvad A. N. skrifvit i ett bref till d:r Gum- 



pertz, der det enl. Sturtzenbecker heter: „Den process, som utgör ena de- 



I len af alkemin, har till föremål att förädla gnid per se till de Gamles Urim 



! (Eld) eller som de Nyare behagat kalla „Lapis Philosophorum" och finnas 



omskrifven mer och mindre mörkt och förbehållet i mänga böcker ; men den 



i andra delen, som består i en process att förädla diamanten per se till de 



Gamles Thummin (Flamma) finnes ej till det mesta vidrörd uti någon bok 



i eller skrift och torde vara en alldeles förlorad konst sedan egyptiska åldren, 



^ ehuru någon anledning är Cagliostro torde hafva denna hemlighet. I dia- 



' mantprocessen eger jag väl ingen praktik, men en lika^säker, viss och oom- 



kullstötelig teori, som i guldprocessen" (ungefär som farbrodren). 



3) Ännu i 18:de årh. hade alkemin flere framstående anhängare i 



