129 



en Major med otta Dragoner och fyra Curassierer fortsatte 

 resan til Ryska lägret wicl Lill-Hoplax by en lialf inil å an- 

 dra sidan Helsingfors, dit wij följande dagen wid pass k. 4 

 eller 5 efter middagen anlände, och blefwo in på gården af 

 General Majoren Wedel emottagne, som efter aflagd Compli- 

 ment til wår lyckeliga ditkomst, frågade efter wårt ährende, 

 då fullmachten och brefwet honom wistes, hwilket senare han 

 tog och skickade genast med en Adiutant in til Fältmarskal- 

 ken; dit wij och blefwo någon tid efter af förberaälte Gene- 

 ral Major introducerade, då Riksgrefwen de Lascy, som satt 

 bak om bordet, med 14 eller 15 Generals personer på twänne 

 wäggfasta bänkar å ömse sidor, steg up och böd oss wara 

 wälkomne, och sedan de åter satt sig ner, och wij tillika 

 på twänne nedan för bordet stälte fältstolar, sade Fältmar- 

 skalken sig hafwa nog öfwerwägat Commendanten Biittners 

 skriftel. anhållan hos honom om beskydd; men at honom och 

 den öfriga ringa Garnizonen, hwars slätta tilstånd han wäl 

 wiste, sådant intet kunde på annat sätt bewiljas, än at den 

 gåfwe sig til Krigsfångar, der öfwer Capitaine Ehrenadler 

 blef så perplex, at han intet kunde swara et ord; hwilket 

 Fältmarskalken markte: och frågade för den skul efter Lan- 

 dets tilstånd der uppe vid Tawasthus, huru länge wij warit 

 der ^vistande, hwar wij lärt utlänska språk, och mycket an- 

 nat, uti mer än twå timmars tid, på hwilket alt iag gaf ho- 

 nom nöjaktigt swar, och märkte: at han tillika med Gene- 

 ralerne Keith och Löwendal, som föll oss mellan åt i talet, 

 men ingen af de öfrige, fattade derföre, och at iag war mån 

 om mitt fäderneslands heder och wälfärd, et nådigt tycke 

 för min person, särdeles sedan iag fick låf at tala ängelska 

 med honom. Omsider stego wij alla up, då iag påminte ho- 

 nom dess nådige, oss redan i Borgo tilstälte skriftel. för- 

 säkran, och bad at wij til följe deraf måtte strax få resa 



9 



