130 



tilbaka igen, efter wij warit så olyckelige, och intet bättre 

 reusserat uti wårt anförtrodde wärf ; derpå han swarade med 

 leende min, min parole wil iag hålla, som en redelig man, 

 och I kunnen trygga eder derwid, mine Herrar, men nu är 

 tid at I blifwen efter råd och lägenhet på bästa sätt omla- 

 gade, och I fån litet hwila eder efter en så lång och be- 

 swärlig resa, hwartil iag redan giordt behörig anstalt, och 

 önskar eder för den skul en angenem roo. 1 morgon bittida 

 skolen i blifwa helt wist expedierade liärifrån, mine Her- 

 rar, sade han oss, sedan wij tagit afsked, och woro redan i 

 farstugan. Klåckan war då pass 8 eller 9, och wij blefwo 

 med lycktor ledsagade öfwer gården uti en annan liten bonde 

 stuga, der wij spisade afton måltid med General Major We- 

 del och några andra, samt sedan af honom och en General 

 adiutant ledsagade til wårt hwiloställe uti en Cannnare in- 

 nan för stora Fält Cancellie Salen, som war det största och 

 wackraste Tält iag der i lägret blef warse. 



Men ehuru trötte wij wore af resan hela förra natten 

 och dagen samt hade nu en god och miuk säng at hwila uti, 

 kom ej heller någon blund i wåra ögon denna natten; utan 

 när det begynte gry om morgonen, och wij efter hwarjehanda 

 reflexioner och rådplägningar faststält: at pressera wår åter 

 resa genom föregifwande, det wij med Guarnizonen öfver ens 

 kommit, at såframt wij blefwo förhålne och intet igenkonnno 

 til d. 24 Aug., skulle den öfwergifwa Tavasthus, sedan an- 

 stalt woro giord til Slåttets sprängande, med mera; klädde 

 wij på oss, och gaf strax ordres til wåra hästars sadlande, 

 då några Flygeladjutanter infunno sig med en skiön Thee- 

 service, och under drickandet instälte sig och General Major 

 Wedel med några andra Herrar, ursäktandes efter wanlig 

 morgon hälsning drögsmålet i anseende dertil: att Fältmar- 

 skalken wore af Påstens expedierande förhindrad, men som 



