133 



riskt af oss fodrades eller sådant som kunde på något sätt 

 lända Swärige til mebn, och at wij finge först iitwärka oss 

 Konglig permission, at få i sådan nyttig afsicht blifwa qwar 

 i landet; då Fältmarskalken föll oss i talet, och med sin 

 ovanliga graveté swarade: at til den senare nu mera ingen 

 lägenhet wore, sedan påstgången uphördt; och at det förra 

 så mycket mindre pretenderades af oss, som at Hennes Kej- 

 serl. Majestät ansåg freden med Swerige redan så godt som 

 sluten, allenast ministerne från ömse håfwen hinde derom 

 behörigen correspondera, och at för den skul Finska Mili- 

 tien fådt sin Generals tilstånd, at blifwa qwar uti landet. 

 Hon anser, lade han dertil, bägge nationerna nu mera så- 

 som et folk, och giör sig försäkrad: at Swerige til succesio- 

 nen af den Kongl. Tronen ingen hälre utwäljer, än Hertigen 

 af Helsten, eller ifall han blefwe til Storförste af Ryssland 

 förklarad, det walet torde då hälst falla på hans närmaste 

 blodsförwant. Hwilket alt Fältmarskalken förmente wara 

 tilräckelig säkerhet för oss och alla andra, som blefwo qwar 

 i den afsicht at endast tiäna sitt fädernesland, då Ehren- 

 adler förklarade sig nögd, men iag tog af utlåtelsen om suc- 

 cessionen tilfälle at bedia, det Tavasthus måtte, i anseendee 

 dertil, få bli uti det stånd, som det då war med Crono- 

 förrådet derstädes, Canoner och all tilbehörighet, aldeles 

 orubbat, tils bägge håfwen komma öfwerens om fredswilko- 

 ren, då han något twärt föll mig i talet och swarade, i stan 

 Herr Capitaine alt förmycket på Sweriges fördel; dock wil 

 iag jemwäl dertil samtycka, så frammt commendanten Butt- 

 ner redeligen håller sin låfwen, och intet tillåter, at något 

 deraf blir uti eder frånwaro förskingrat; men iag har, föll 

 iag åter honom i talet, ännu en proposition at giÖra, som 

 rör min egen säkerhet. Tör hända, sade iag, at Eder Excel- 

 lence förlägger mera Krigsfolk der i Provincen, uti winter 



