22 



Skagen befindlige Martørvs eller Brunkuls egentlige Udstrækning". 1 

 Rigsarkivel lindes (Bjergværksjournal 1809, Nr. nm en „Extracl 

 over Indtægter og Udgifter paa del tiltænkte Forsøg efter Steenku], 

 ved Riissko> i Nærheden af Aarhuus, i Aarel 1809", stilet til del Høj- 

 kongelige Rentekammer og afgive! af Opser N. C. Preus; <l<'t frem- 

 gaar heraf, al der lil disse Forsøg anvendtes 187 Rdlr. 22 Sk., al de 

 ikke førte lil Fund ;it Kul, og al Preus herfra rejste til Fur, hvor 

 han samme Aar foretog re1 betydelige Gravninger i Molerformationen; 

 hertil anvendtes foruden danske Arbejdere ogsaa I svenske Krigs- 

 fanger. Paa den nordøstlige Del af Fur gravedes en c. 25 m. dyb 

 Brønd, i livis Bund der lde\ borel videre lil en Dybde af c. 70 m. 



i Ler Og Sandsien, uden at der fandtes Kul. Paa den nordvestlige 



Ende af Øen gravedes en Stolle af c. 40 m. Længde fra Stranden ind 

 i Skranten, ligeledes uden at der blev fundet Kul. 



Forchhammer, som i sin Afhandling: Danmarks geognostiske 

 Forhold (1835, S. <S7) omtaler Forsøgene paa Fur, nævner i samme 

 Afhandling (S. 07) for første Gang (under Afsnittet om Rullestens- 

 formationen) et faststaaende Brunkullag fra Danmark, nemlig det i 

 mine Figurer N og afbildede Profil ved Salten; del omtales i følgende 

 Ord: ..I større Masser, men under mindre tydelige Forhold, findes 

 Brunkul i Thems Sogn ved Sa 1 1 en- Langsøe, i Forbindelse med 

 Sand og Sandstene." FORCHHAMMER mener forøvrigt, at „det er al- 

 deles ikke usandsynligt, at man med Tiden vil finde Bruunkul" i 

 Moformationen (1. c. S. 90). 



I senere Afhandlinger (1845, 2 og 1853) beskæftiger Forch- 

 HAMMER sig med vore Brunkul og nævner flere nye Findesteder, dels 

 paa Thyholm, dels ved Lemvig og Viborg; andre Kullag, som 

 han omtaler, er aabenbart (som f. Eks. i Valby Bakke og i Madses 

 Klint paa Møen) Hav-Pindelag. Det er dog kun yderst sparsomme 

 Meddelelser, han giver om Brunkul-Forekomsterne. 



I Aaret 1861 foretog ('.and. polyt. C. Ring for Finansministeriet 

 storre Udgravninger i Sønderskov og Vesterskov ved Silke- 

 borg; Bings Beretninger opbevares i Landbrugsministeriets Arkiv; 

 Johnstrup gav (1875) et Uddrag af dem og sammenstillede de den 

 Gang kendte Iagttagelser over Brunkul. Brunkullaget i Vesterskov 

 blev undersøgt i en c. 70 m. lang Stolle; det er gennemsnitlig 0,76 m. 

 tykt og ligger næsten vandret; det overlejres af vekslende tynde 

 Lag af Glimmerler og Sand. 



Om Kullene paa Thyholm meddeler Johnstrup, at de blev fundne 

 i 1843 i ..Døjbjerg", og at der forefandtes to Lag paa henholdsvis 5 

 og 10 cm. Mægtighed, indlejrede i Sand. Om Kullaget ved Lemvig 

 meddeles, at det fandtes ved en Brøndgravning i Byskov i Hygom 

 Sogn, og at det sandsynligvis er det samme Lag, som i Aaret 1850 



