73 



Rødder er kun faa mm., enkelte 1- — 1,5 cm. i Tværsnit; deres Epi- 

 denn og Centralcylinder er særdeles vel bevarede; Røddernes Længde 

 er 10 — 15 cm. 



Disse Rødder, der ikke kunde følges op gennem den overliggende 

 Gytje, maa være Resterne af den første Vegetation paa Stedet; senere 

 har den Sø dannet sig, hvori Gytjen blev aflejret, og først langt 

 senere er Søen efterhaanden „groet til" og den Tørvedannelse be- 

 gyndt, hvorved de egentlige, jordagtige Brunkul dannedes. 



Ganske vist kunde man a priori tænke sig, at Gytjen var en 

 Brakvands-Gytje og at man burde søge Analogien til den i vore 

 hævede Fjordvige fra Tapes-Havet, i hvilke man træffer samme Lag- 

 følge som i Moserne: Tørv over Gytje; en nøjere Undersøgelse af 

 Gytjens Indhold af Fossiler afviste dog hurtigt denne Tanke; thi 

 dels indeholdt Gytjen ingen Saltvands- eller Brakvands-Organismer 1 ) 

 og dels indeholdt den forskellige Ferskvandsplanter: Frø af Hij- 

 drocharis tertiaria, en hel Række udprægede Ferskvands-Diatoméer 

 samt Ferskvandsalgen Botryococcus Braunii. 



Denne Brunkul-Gytje (Dy sod il, som den ofte kaldes i Littera- 

 turen) viste sig overhovedet langt rigere paa Blade, Frø og Frugter 

 end de egentlige Kul; de allerfleste af mine Plantefund stammer fra 

 Gytjen. 



At tidligere Undersøgere havde overset Gytjen eller ikke holdt 

 den ude fra de egentlige Kul, lader sig let forklare, da Overgangen 

 mellem Gytjen og Kullene altid er jævn. 



Hvad nu de egentlige, jordagtige Brunkul over Gytjen angaar, da 

 har Leo Lesquereux allerede for længe siden (Mining magazine, 

 Febr. 1860) paavist den fuldstændige Analogi mellem de amerikanske 

 Dismal- og Alligator-Swamps og de tertiære Brunkullag, en Analogi, 

 der bliver saa meget mere fuldstændig for de Brunkullags Vedkom- 

 mende, der for en stor Del — f. Eks. Kullene ved Senftenberg i 

 Nieder Lausitz — er dannede af Taxodium distichum. I Senftenberg- 

 Kullaget, hvoraf Potonié (1896) har givet et udmærket Billede, findes 

 3 adskilte Horizonter med mægtige Taxodium-Stubhe staaende paa 

 Roden; saadanne opretstaaende Stammer paa Roden er ikke kendte 

 fra vore jydske Brunkul' 2 ), men det fremgaar ogsaa af Potonié's Ud- 

 talelser (1. c), at de er en Sjældenhed i de tyske Brunkul. 



J ) Bortset fra de enkelte Diatoméer, der af Ostrup betegnes som »Ferskvands- 

 og Brakvandsformer« (se S. 61). 



2 I Mineralogisk Museums Arkiv findes to Breve fra Hr. Chr. Christensen. Man- 

 sing pr. Kjellerup, daterede 30. Septbr. og 15. Novbr. 1901, med Oplysning om, at der 

 hos Hr. Chr. Sørensen i Balle, c. */ a Mil Nordvest for Silkeborg, er fundet »Trækul- 

 lejer« og »opretstaaende Træstammer med Sand og Ler imellem« i 12 — 30 Alens Dybde 

 under et c. 12 Alen tykt Lerlag. Det fremgaar ikke helt klart af Brevene, hvad det 

 er, Meddeleren har set; jeg fremdrager dem her, for at en kommende Undersøgelse 

 paa denne Egn kan have sin Opmærksombed henvendt paa Lokaliteten. 



