157 



c. 6 m. Mægtighed, og at den - - som vi véd fra talrige Grusgrave, 

 Boringer og Gravninger i denne Egn — underlejres af mægtige 

 diluviale Lag. 



De Arter, der floristisk set præger Mosen, er Gran og Avnbøg; 

 intet af disse to Skovtræer er hidtil kendt fra danske postglaciale 

 Lag ligesaalidt som fra Nordvest-Tysklands 1 ), Syd-Sveriges 2 ) eller Eng- 

 lands postglaciale Lag; de er derimod begge karakteristiske for de 

 samme Egnes interglaciale Lag. 



Det er imidlertid ikke blot disse Arters Forekomst (og Fore- 

 komsten af Ilex, Tilia grandifolia, Viscum og Taxas, som heller ikke 

 er omtalte fra vore postglaciale Moser), der formentlig beviser, at 

 Mosen er interglacial; Mosens Beliggenhed over og under dilu- 

 viale Lag er et yderligere Bevis for dens interglaciale Alder, og 

 endelig peger Arternes Fordeling i Mosens forskellige Lag i samme 

 Retning, eller rettere: kun ved at antage en interglacial Alder for 

 Mosen, faar man en naturlig og utvungen Forklaring af Arternes 

 Optræden i Mosens forskellige Lag. 



Et idealt Profil i en interglacial Mose (eller anden interglacial, 

 planteførende Aflejring) vil jo nemlig se saaledes ud: 



Af disse Lag mangler i Brørup-Profilet det øverste og nederste 

 Lag med rent arktisk Flora, medens Profilet ellers — som man vil 

 se af Tabellerne — udmærket godt opfylder det ideale Profils 

 Krav: 



Diluviale Lag, 6 Meter. 



Lag med arktisk Flora mangler, sandsynligvis bort- 

 eroderet! 



Sphagnumtorv med en subarktisk Flora: Betula sub- 

 alpina og nana og enkelte „varmere" Arter. 



*) Bortset fra det ganske isoleret staaende Fund af ét enkelt Pollenkorn af Picea 

 i Litorinagytje ved Kiel (C. Weber, 1904, S. 5), et Fund, der, som ogsaa Weber be- 

 mærker, ikke beviser, at Granen i postglacial Tid har levet i denne Egn. 



2 ) Jfr. dog N. O. Holst, 1909, S. 18 ^Tilføjelse under Trykningen). 



