201 



bortgravedes et Lag af c. 35 cm. Mægtighed; i denne Dybde, mellem 

 c. 45 cm. og 80 cm. under Overfladen af Overgangslaget, fandtes 

 ligeledes talrige skarpkantede Flintstykker af samme Udseende som 

 ovenfor — og desuden en poleret Flintøkse; personlig brækkede 

 jeg den brune, formuldede Tørvemasse, hvori Øksen sad, og saa da 

 til min store Overraskelse en smuk, poleret Flintøkse af yngste neo- 

 litiske 1 ) Type, (en ..tyknakket Retokse"), med en ejendommelig mat, 

 hvid Patina, meget slidt paa Æggen og gentagne Gange opskærpet. 



Efter dette forbløffende Fund indstillede jeg straks Gravningen og 

 red til Brørup, hvorfra jeg pr. Telegram udbad mig arkæologisk 

 Assistance fra Nationalmuseet i Kjøbenhavn. 



Hr. Assistent, cand. phil. Th. Thomsen, der allerede d. 12. Septbr. 

 kom til Høilund Søgaard, samt d'Hrr. Museumsdirektør, Dr. Sophus 

 Muller og Museumsinspektør C. Neergaard, der Dagen efter aflagde 

 et kort Besøg paa Mosen, erklærede straks, at Øksen er en almindelig 

 „yngre Stenalders' Type og at den umuligt kan være af palæolitisk 

 Alder, hvad jeg først — paa Grund af Mosens utvivlsomt interglaciale 

 Alder — formodede. 



Hvorledes Øksen — forudsat, at den er neolitisk og postglacial 

 — kan være kommen saa dybt, c. 0,45 — 0,80 m., ned i Overgangs- 

 laget, var og er mig den Dag i Dag ganske ufatteligt; thi Over- 

 gangslaget har en betydelig Fasthed og Sejghed, og Øksen kan ikke 

 tænkes ved sin egen Vægt at være sunken gennem Laget, der gjorde 

 et absolut intakt Indtryk 2 ). Men, som sagt, Formen er saa typisk, 



x ) Med velberaad Hu benytter jeg Betegnelsen neolitisk og ikke de danske Ar- 

 kæologers gængse Betegnelse: yngre Stenalder, idet jeg anser Betegnelsen ældre og 

 yngre Stenalder for vildledende, og foretrækker de i den internationale Litteratur al- 

 mindelig anvendte Betegnelser. 



2 For paa Forhaand at imødegaa den Indvending, at de Arbejdere, der gravede 

 for mig, og hvem jeg omtrent en halv Time, før vi fandt Oksen, havde lovet en større 

 Ducør, hvis vi fandt Skeletdele eller Bedskaber af Mennesker, skulde have smuglet 

 Øksen ned i Mosen for at faa den udlovede Ducør, sikrede jeg mig en Erklæring 

 under Eds Tilbud fra disse tre Mænd : »at de ikke før Udgravningen havde set denne 

 Økse og var overbeviste om, at den blev udgravet af Tørven.« Folkene havde ikke 

 forladt Mosen, efter at vi havde talt om at finde Menneskerester i den — og de havde 

 aldrig før, skønt Grosserer Holger Petersen gentagne Gange ved tidligere Lejlighed 

 havde spurgt dem, om de ikke fandt Oldsager i Mosen, gjort Forsøg paa at lave 

 Falsknerier. De tre Mænd er alle ældre, paalidelige Mænd, faste Arbejdere paa Gaar- 

 den og i dens Plantager, og faar det bedste Lov af Skovrider Sorensen, der stod ved 

 min Side, da Fundet blev gjort ; ogsaa han anser Falskneri fra Folkenes Side for 

 ganske udelukket. 



I en lille Grusgrav i umiddelbar Nærhed af Grav A fandtes ved Gennemgang af 

 et stort Antal (2400) Sten fra »Dæksandet« en enkelt lille, smukt tilhugget, neolitisk 

 Flint-Pilespids, som giver en Antydning af, at Øksen maaske kan stamme fra Dæk- 

 sandet og tilfældig kan være skredet fra dette (dets Overflade) ned i Graven, der, som 

 nævnt, havde staaet aaben et Aarstid; men dermed er ikke forklaret, hvorledes Øksen 

 er kommen saa d\'bt ned i Overgangslaget. 



