'SJJ 



Vid afFattandet för öfrigt af scheinata sjelfva liar det gått 

 oss så, att då delfa arbete var afslutadt nu blott högst ringa 

 tid stått oss åter till sammanfattande af dessa bbid. Vi hafva 

 måst finna oss i denna hårda nödvändighet. Icfce så alldeles 

 obetydligt med material ega vi hopsamladt till ett utförligare 

 stödjande af våra påståenden. 



Det förnämsta stödet för dessa, vi upprepa det, söfca 

 vi dock i våra sehemafa, likasom vi å andra sidan anse de- 

 ras tillvaro, ifall, åtminstone hvad Imfvudtlragen angår, de 

 grunder, hvarpå de hvila, äro rigiiga, såsom det bästa resul- 

 tatet af våra forskningar. Att med all den omsorg, som stod 

 i vår förmåga, utarbeta dessa schemata , har derföre måst 

 vara vår förnämsta uppgift; huru påkostande för öfrigt den 

 nödvändighet är hvari vi nu befinna oss. 



I största korthet gå vi derföre nu att redogöra för det 

 som vi anse utgöra det hufvudsakligaste af innehållet i våra 

 schemata. 



Vi hafva antagit, om man ville söka genom en bild för 

 sig åskådliggöra Vävt- och Djurverldens ställning till hvaran- 

 dra, att detta lämpligast kunde ske genom tecknandet af Ivenne 

 linier, som med hvarandra bilda en vinkel; dermed antydande, 

 hurusom dessa tvenne den organiska naturens stora kretsar 

 med sina lägre former med hvarandra convergera, med sina 

 högre divergera. 



Bestämningen "högre" och "lägre" former innebär vidare, 

 att dessa båda linier, i någon mån åtminstone, böra, ifrån 

 den punkt der de sammanträffa, hafva en riktning uppåt. 



Huru stor den absoluia lutningen af dessa linier emot 

 horizonlal-planet bör tänkas vara, dertill känna vi ingen be- 

 stämningsgrund. 



För bedömandet deremot af den relativa , af linierna e- 

 mot hvarandra, våga vi tro, att förhållanden inom de olika 

 serier, som de hvar för sig föreställa, lemna en loflig ledning. 



Emedan I)jurverldens högsta former, utan mindsta fråga, 

 i absolut mening måste förklaras på naturalstrens skala intaga 

 en långt högre plats än Växtverldens högsta, bör vara klart, 

 att den öfre ändpunkten af den linea , som föreställer Djur- 



