11 



zoner på hatten. Detta förhållande af förening- af motsatser 

 i en enhet var, till allt det öfriga, det bindande beviset för 

 sanningen af den idé, vi vågat uppfatta oeh gransl;a. När- 

 varon isynnerhet af lysande zoner på en höttartad hatt — det 

 mest ögonshenliga uttrycket af denna motsatsernas förening 

 — ansågo vi och såsom det bekräftande inseglet å verklig- 

 heten af detta äfven i andra hänseenden tillvarande förhål- 

 lande, och såsom det ögonskenliga uttrycket af Lactariernas 

 centrala slällning i Hymenomyccternas familjs liksom det ock 

 var detta förhållande, hvars betraktande först hos oss väckte 

 tanken derpå, att de båda hemispha^rerna, för att så säga — 

 den högre och den liigre — verkligen kunde vara represen- 

 terade i en enda punkt. Vi voro nu öfvertvgade derom, att 

 ett sådant förhållande eger rum. 



Vi funno derefter, vid närmare granskning, att de släg- 

 ten, mest af mindre omfång (Paxillus, Gomphidius^ Sty- 

 lobatesj Cantharellus^ Nyctalis, Arrhcnia) ^ h vilka jemte /y«c- 

 tarius och Russida af Fries äro ställda lägre än alla de öf- 

 riga költartade, också med allt skäl hafva fått denna plats; 

 men också, ehuru dessa slägten, såväl från hvarandra som 

 från Lnclarius och Hussula äro långt mera skiljda, än släg- 

 ten i de flesta andra grupper äro, att de dock jemte dem, 

 alla tillsammans, utgöra en naturlig grupp. De ega ej blott 

 det gemensamt, att lätt kunna skiljas från öfriga jäyaricinei^ 

 utan en gemensam Imfvudtyp förenar äfven dem alla. 



Härvid är emellertid ett förhållande särdeles anmärknings-» 

 värdt, det nemligen, att de af dessa slägten, hvilka till an- 

 talet eller de formers mångfald, som under hvart och ett af 

 dem hörer, äro något mera omfattande, nemligen HygrophO' 

 !•?**• , Lactarius och liusstda, i ett afseende förhålla sig allde-^ 

 les omvändt, i jemförelse med slägten al högre ordning. Så- 

 dana högre slägten (eller grupper, ifall man anser sig böra 

 kalla Tricholoma^ Clifnci/be m. fl. för subgenera) skilja sig 

 nemligen med de fullkomligare bland sina former långt från 

 hvarandra, under det fle med de lägre nära, ofta mycket nära, 

 beröra hvarandra. Del är bekant, att så i allmänhet är förhållan- 

 det med naturliga grupper inom den organiska verlden, hvilka i 



