52 



sl^äi, — hufvudsakligen för analogiens skuld — Asdepiadem bland 

 Tubiflorm. 



All Scitaminefs utgöra cenlruni bland Frnciiflnrm, samt all 

 denna serie är en högst utmärkt^ torde bådadera vara i ögonen 

 fallande. 



Vi fästa derefter uppniärksamhelen derpå, hurusom dessa, hvar 

 för sig och oberoende af de andra bestämda, centra, sins emellan 

 visa utmärkta analogier. 



Vi hafva förul erinrat, hurusom ett dylikt förhållande af ana- 

 logie eger rum emellan Lactarins och Phallus. — Vid en blick 

 på de nu af oss framställda centra bland Dlcntyledonece visar sig, 

 att Caclere ega utmärkt analogie med Asclepiadere och Euphor- 

 hiaceoii för de många succulenta former dessa familjer innehålla; 

 de båda sednare för öfrigt sins emellan genom sin märkvärdiga 

 öfverensstämmelse i egenskaper*) och sin mjölksaft; genom sist- 

 nämnde egenskap åtei- Asclepiadere med Canipfiniilinere. Vidare 

 komma ock, enligt författarnes erinringar, Etiphorbiacem mycket 

 nära intill en afdelning (Bättneriacem) bland Mdlvacem. 



Till öfriga analogier som PnJmerna visa, torde äfven få räk- 

 nas den som ofvannämnda Scitamiem eibjuda genom sina fjäder- 

 nerviga blad. 



Vi hafva på vårt schema betecknat Alger och Svampar ge- 

 nom tvenne lutande planer, hvilka korsa hvarandra. Att Lafvarna, 

 hvilka af alla författare ställas myckel nära till de egentliga Algerna, 

 vid sidan af dessa synas böra intaga en plats lägre än de högstas 

 och högre än de lägstas bland dessa, torde lätt medgifvas. Hvad 

 som derjemte är oförnekligt är den särdeles utmärkta analogie Laf- 

 varna erbjuda med Discomycetes bland Svamparna. Det är 

 derföre ungefärligen vid deras midt, som vi låtit nämnda planer 

 beröra hvarandra. 



Uppenbart är derjemte, att Svamparna med sina högsta for- 

 mer tydligen vetta åt djurverlden — qväfvehalt, yttre gestalt, m. m. 

 — samt att genom sina lägsta Algerna med densamma äro på det 

 närmaste förbundna. Genom sina lägsta former deremot gränsa 



*) V. Duben 1. c. p. 5G. 



