30 



Fries' syslem, sålunda ulvecl<latll, stall visa sig lösa många svå- 

 righeter, i växternas anordning. 



Ölver otillräckligheten af en lineel anordning torde för öfrigt 

 väl icke gerna kunna vara skiljda åsigter. Lindley heklagar sig 

 derölver ofta. Linnés yttrande är bekant: "Plantae utrinque affini- 

 tatem monstrant, uti territorium in mappa geographica." Gieseke, 

 Batscli hafva sökt teckna dylika schemata, som det vi framställt, 

 öfver växtverlden ; Berkeley och Harvey öfver svampars och al- 

 gers förvandtskaper inom sig — dessa sistnämnda dock i aldra 

 enklaste utkast. 



För angifvande af större eller mindre art-anlal inom en krets, 

 genom tecknandet af en större eller mindre yta, åberopa vi Lin- 

 nés föredöme, i hans Philos. Botanica; der han sålunda betecknat 

 klasserna i sitt sexual-system. 



Vi fästa uppmärksamheten derpå, hurusom : genom vår anord- 

 ning af de öfriga serierna på hvar sin sida om den serie, den 

 vi anse central bland Dicotyledonece : CaryophyllinetB, Portu- 

 lacaceeB och Oleracem konmia hvarandra mycket nära, under 

 det på samma gång åskådliggöras de förvandtskaper samma kret- 

 sar hafva äfven åt andra håll, hvar och en för sig i olika 

 rigtning. 



Genom den plats kretsen Parietales på vårt schema följd- 

 rigtigt erhåller, lemnas skäl, å ena sidan för författarnes före- 

 nande af Thalamiflorm och Calyciflorm till en krets, å den an- 

 dra för Fries's åtskiljande af desamma såsom egna kretsar. 



Anordnandet på en yta af familjerna medgifver alt åskådlig- 

 göra, hurusom en del former kunna stå myckel lågt, men ändock 

 ega förvandla bland högt utbildade. Exempel: HaloragefB. 



En anmärkning må här inskjutas rörande ett förhållande, hvil- 

 ket (lock nära af sig sjelll bör vara inlysande. På vårt schema 

 nemligen, då vi dermed till en början ej kunna sträcka våra an- 

 språk längre, än all söka fastställa grundlinierna för växternas an- 



