109 



har tilbage, spredte ved det nordlige Atlanterhavs Kyster, ere vist 

 kun Artens sidste Tilflugtsteder; tidligere har den sikkert været 

 mere udbredt end nu; den har vistnok været at finde som 

 ynglende hos os eller i Nærheden. Har den levet hos os, er den 

 forsvunden for længe siden, uden at nogen Efterretning om den er 

 naaet til vore Dage. 



At Graagaas, Trane, Rørdrum, Skarv, Kongeørn, Havørn, Glente, 

 Duehøg, Kørhøg, Fiskeørn o. s. v. ere ifærd med at forlade os eller 

 ere udryddede hos os som ynglende, er derimod Nutidens Værk. 

 Det er ikke Laudets Opdyrkning alene, der er Skyld deri; især i 

 de seneste Aar have Samlere og Jægere med Vilje arbejdet paa 

 at ødelægge de sidste Minder om Fortidens rige Natur, vore 

 „levende Oldtidsminder". 



5. Februar 1903. 



