55 



Med Hensyn til Limnorias, verticale Udbredelse maa jeg 

 bemærke, at jeg i Eeykjavik har fundet den fra laveste Vandstand 

 op til 7 V/2 Fods Højde over denne (omtrent til Slaptids Højvande). 

 6 Fod over laveste Vandstand begynder den at blive sjældnere. I 

 Eeykjavik forekommer den altsaa hyppigst indtil 6 Fod over laveste 

 Vandstand. Det kan ikke afgøres, hvor dybt den gaar ned. Broerne 

 naa ikke dybere ned end 1 à 2 Fod under laveste Vandstand og 

 „ædes" helt ned til Bunden. Dybest har jeg fundet den i Kølen 

 paa føromtalte Skib, 10 â 12 Fod under Overfladen. 



Paa Bildudalur fandt jeg den ikke højere oppe end omtrent 3 

 Fod over laveste Vandstand; hvor langt den gaar neden for denne, 

 kan jeg ikke sige. I Dyrafjöröur og Isafjöröur kommer den knap 

 nok op over laveste Vandstand. Det lader altsaa til, at den findes 

 bøjere op, efter som man koraraer længere Syd paa, eller skyr desto 

 mei-e den Del af Tømmeret, som kommer op af Vandet ved Lav- 

 vande, jo længere man kommer Nord paa. Det stemmer godt over- 

 ens med det Forhold, at den Del af Havbunden, som tørlægges ved 

 Lavvande (Forstranden), er langt fattigere paa Dyr paa Islands 

 Nord- og Østkyst, end paa Sydvestkysten, og at flere Dyr, som 

 ere hyppige paa det Tørre ved Lavvande paa Sydvestkysten, først 

 træffes paa 1 — 3 F vs. Dybde paa Nord- og Østkysten. Hoved- 

 Aarsagen bliver sikkert den lavere Lufttemperatur om Vinteren og 

 den hyppige Tilfrysning af Fjordene paa sidstnævnte Strækning; 

 thi jeg har for Limnorias Vedkommende netop lagt Mærke til, at 

 den her i Reykjavik er død i Massevis efter den strænge Kulde, 

 10° — 15° C, som flere Gange er indtruffet i Løbet af sidste Vinter 

 (1901 — 1902). I anden Række kommer saa Havets lavere Tempe- 

 ratur, Drivisen og den mindre Forskel mellem Høj- og Lavvande 

 paa Nord- og Østkysten ^). 



Jvfr. min Afhandl. : Bidrag til Kundskaben om de islandske Hydroider; 

 Videusk. Medd. fra den naturh. Foren, i København, 1902. S. 72. — Jeg 

 har for miig sét (paa audeu Haand, i Kerner: Das Leben des Meeres, 

 S. 172), at A. Stuxberg har iagttaget den samme Mangel paa Dyr i 

 Litoralbæltet langs Nordasiens Kyster under Vega-Ekspeditionen. 



