53 



Vestkysten, hvor der er noget Tømmer for den at gnave i, og hvor 

 ydre Omstændigheder ikke hindre. Derimod har jeg hverken selv 

 fundet den paa Nord- og Østkysten eller faaet Oplysninger om, at 

 man dér bar lagt Mærke til dens ødelæggende Virksomhed, undtagen 

 paa Djiipavogur paa den sydlige Østkyst. Langs Syd- og Vest- 

 kysten har jeg fundet den, eller Mærker efter den, paa følgende 

 Steder: Vestmanueyjar, Hafnarfjöröur, Eeykjavik, Biiöir paa Snæ- 

 fellsnes(?), Bildudalur, Dyrafjöröur og Isafjöröur og for Østkystens 

 Vedkommende paa Djiipavogur (Berufjöröur). 



Angaaende dens Forekomst paa disse Steder skal jeg videre 

 bemærke, at jeg ikke har fundet selve Dyret, hverken paa Vest- 

 mannøerne eller Djiipavogur i de nuværende Broer dér, men kun 

 dets Gange i gamle Bjælker, som ere blevne tagne ud af Broerne 

 for flere Aar siden. Broen paa Djiipavogur (den gaar saa dybt 

 ned, at mindre Handelsskibe kunne lægge til ved den) fik jeg 

 undersøgt ved Spring-Lavvande; hvis den skulde være „ædt" af 

 Limnoria, saa maatte det være dybere nede (jfr. senere). — I Hafnar- 

 fjöröur har jeg iagttaget en Bro, som er i høj Grad ædt af den, 

 og hvori den lever i Mængde, og en anden mindre angreben. Der- 

 imod har jeg ikke med Sikkerhed kunnet afgøre, om nogle Mærker, 

 jeg saa paa en Bro paa Büöir, skyldtes den; de saa nærmest ud 

 til at være dens Gange, men affilede af Sandet, som sættes i stærk 

 Bevægelse af ud- og indgaaende Strøm i det Løb, hvori Broen 

 staar. I langt den største Mængde optræder den dog for Faxa- 

 bugtens Vedkommende i Reykjavik, hvor den har gjort betydelig 

 Skade paa Landgangsbroerne. Gammelt Tømmer er ofte stærkt an- 

 grebet, og nyt Tømmer angribes som Eegel meget hurtig. Et 

 Eksempel kan oplyse dette: I Sommeren 1895 byggedes der en 

 Bro, c. 200 Fod lang, 12 Fod bred og 8 Fod høj i den yderste 

 Halvdel. Den er bygget af svensk Fyrretræ, hviler paa Bukke, 

 lavede af svære Bjælker. Bukkene staa i Strandsandet og holdes 

 nede af Sten, som fyldes i dem. — Den 8de Sept. 1896 under- 

 søgte jeg Broen. Da var Krebsen lige begyndt at æde de yderste 

 Bukkes Bundbjælker og de Brædder, hvormed Bukkene ere beslaaede. 



