Asklepios, og som fandtes i hans Tempel i Epidavros, hvorfra den 

 i Aaret 291 f. Chr. nnder en Pest bragtos til Rom'). 



Man har troet dette i flere hundrede Aar; ved de ældste 

 Beskrivelser af Slangen, hvorefter Arten kan genkendes (Aid ro - 

 van di o. a.), er Historien om de hellige Slanger fortalt. 



I 1790 begynder Host Beskrivelsen af sin Coluber Aesculapii 

 med en bestemt Forsikring om, at denne og ingen anden Slange 

 var helliget Asklepios: 



Quod Antiqui hunc 4' non alium Aesculapio Deo consecratum 

 adoraverint serpentem, docent ab iis nobis relictæ figuræ atque 

 historiée^). Han har dog sikkert taget sig det meget let med 

 Studiet af baade Afbildninger og Fortællinger fra Oldtiden, saa at 

 hans Paastand ikke har noget Værd for os, og det saa meget 

 mere, som hans Coluber Aesculapii er en Sammenblanding af mindst 

 to Arter, hvori en sort Varietet af Hussnogeu Tropidonotus natrix 

 var. nigra Jan, optræder som Hunnen til Æskulapsnogen^). 



Host har imidlertid haft Ret i at henvise til de af Grækerne 

 og Romerne efterladte figuræ atqve historiée. 



Der gives i Virkeligheden ingen anden Vej end at ty til 

 dem, hvis man ønsker Sagen opklaret. 



Hvad nu de skriftlige Kilder angaar, er disse yderst spar- 

 somme, og af dem høster man næppe anden Belæring i vort Øje- 

 med end dette, at Asklepiosslangen i Epidavros*) 1) var rød eller 

 gullig, 2) at den ikke gjorde Mennesker Fortræd, og 3) at den paa 

 Rejsen til Rom under en Landgang ved Antium (en By i Latium) 

 i den hellige Lund klatrede op i en høj Palme ^) og forblev der 



') Se herom H. O. Leuz: Zoologie der alten Griechen und Römer. Gotha. 



1856. p. 445, 464, eller Brehms Tierleben. 3. Aufl. Bd. 7. 1892. p. 216, 292. 

 ') Jacquin: Collectanea. Vol.4, p. 356. 

 ') Ogsaa af deune Grund bør Betegnelsen Col. Aesculapii Host som 



Artsnavn bortfalde. 

 *) Pausaniao Graeciae descriptio. Lib. 2. cap. 28. 1 ; ed. Hitzig et Bluemner. 



Vol. 1. Pars 2. Leipzig. 1899. p. 451, 618. 

 ^) Om Forekomsten af en Daddelpalme her ved denne Tid se V. Hehn: 



Kulturpflanzen und Hausthiere. 6. Aufl. Berlin. 1894. p. 269. 



Vidensk. Meddel, fra den natuili. Foren. 1903. o 



