29 



Fra det sydlige Polen, hvor Fundet ved Czenstochowa naar 

 længst mod Nord, næsten 51° n. Br., er Æskulapsnogen vel nu for- 

 svunden, ligesom den maa antages at være udryddet i Egnen ved 

 Vordingborg paa 55° n. Br., hvor den har levet indtil 1863. 



En Linje i NV. — SØ. fra København til Odessa vilde vel om- 

 trent betegne Grænsen for det Omraade, som Coluber longissimus 

 ingensinde har overskredet, en Grænse, der vilde løbe omtrent jævn- 

 sides med, men indenfor den, der standser Coronella austriacas 

 Fremtrængen mod Nord. 



Derved er imidlertid at mærke, at intet Fund og ingen 

 historisk Overlevering fortæller om Æskulapsnogens Forekomst i 

 det nordligere Polen og i hele Nordtyskland. Hvis Slangen har 

 levet her, — hvorom jeg for min Del ikke tvivler, — er den for- 

 længst sporløst forsvunden herfra. 



At Æskulapsnogen i sin Udbredelse mod Nord' bliver langt 

 tilbage for Glatsnogen staar i Forbindelse med at den er meget 

 mere kuldskær end denne og vore andre Slanger. Ved Schlangen- 

 bad gaar den i Vinterkvarter allerede i Slutningen af August eller 

 Begyndelsen af September, og om Foraaret vover den sig ikke frem 

 før i Slutningen af Maj eller Begyndelsen af Juni, naar Skoven er 

 grøn og Faren for Frost er overstaaet. 



Om Aar sag en til Æskulapsnogens stærkt spredte Forekomst 

 mod Nord har man udtalt forskellige Meninger, der er Udtryk for 

 tre ulige Opfattelser af dens Historie. Spredtheden skulde efter de 

 tre Forklariugsmaader skyldes enten 1) Tilbagegang, 2) Fremgang 

 eller 3) Indgriben af Mennesket. 



At Artens Udbredningsomraade i de sidste Aarhundreder har 

 været i Tilbagegang, hvad jeg ovenfor har søgt at paavise, er 

 saa langt fra at være almindeligere antaget af Zoologerne, at jeg 

 kun kender en enkelt Meningsfælle blandt disse. 



Friedrich Knauer^) nævner først de to andre Hypoteser 



1) Ph. L.Martin: Illustrirte Naturgeschichte der Thiere. Bd. 2. Abth. 

 1. Kriechthiere und Lurche. Bearbeitet von Dr. Fr. Knauer. Leipzig. 

 1882. p. 156. 



