26 



denne Undersøgelse. Ved Beskrivelsen henviser ban til Afbildninger 

 af Hugormens indre Organer, der fandtes optagne hos Aldro- 

 vandi^) og hos Severinus^). 



Ora de anatomiske Forhold bos Tropidonotus natrix gav Ole 

 Worms Værk allerede kort Oplysning 3). 



Dersom vi da af Sogers Meddelelse tør slutte, at Æskulap- 

 snogen {Coluber longissimus) ved Midten af det 17. Aarhundrede 

 levede i Egnen omkring København, vilde dens Omraade den Gang 

 have strakt sig til Nordsælland, medens den i det 19. Aarhundrede 

 kun kendtes fra Sjdsælland og siden 1863 synes at være for- 

 svunden fra Danmark. 



I korte Træk giver dette Tilbagetog her et Billede af dens 

 Historie i Almindelighed. 



Det Slag, der dræbte den sidste Æskulapsnog ved Petersværft 

 — den 27. Juni 1863 Kl. 3 Eftermiddage) — flyttede Grænsen for 

 denne Dyrearts Forekomst næsten 5 Bredegrader eller henved 80 

 Mil (= 600 Km.) imod Syd, idet dén i Tyskland ikke fandtes 

 nærmere end ved Schlangenbad (vest for Wiesbaden), lidt nord for 

 50° n. Br. 



Ret beset turde dens Historie i Udlandet fortælle om en lig- 

 nende Skæbne. 



Udbredelse. Midtpunktet af Æskulapsnogens Udbredningsom- 

 raade ligger i vore Dage, og har vel bestandig ligget, i Kystlandene 

 omkring Adriaterhavets inderste Vig: den nedre Podal, Venetien, 

 Istrien, Krain, Kroatien og Dalmatien. 



Fra disse Egne, hvor den forekommer hyppig eller meget 

 hyppig, breder den sig mod Syd dels over Balkanhalvøen gennem 



1) 1. c, p. 120-121. 



'') Marcus A ur ellus Severinus: Zootomia Domocritæa. Noribergæ. 



1645. 4". p. oGl— 362. — Thomas Bartholin havde 1644 studeret 



Anatomi og Kirurgi bos Severinus i Neapel. 

 3) Museum Wormianum. 1655. p. 262. 

 *) Efter Dagbogsoptegnelse af Skovrider Ly man, der straks maalte 



Slangens Længde til 2 Alen 1 Tomme = 1280 mm. 



