19 



de to andre danske Individer er paa Ryggen ensfarvet brune med 



hvide Stænk. 



Om Æskulapsnogens Forekomst i Syd- 

 sællands Skove fra Begyndelsen af det ]9. 

 Aarhundrede indtil 1863 afgiver de tre 

 fangne og endnu opbevarede Eksemplarer 

 uimodsigeligt Vidnesbyrd. Hvorvidt denne 

 Slangeart endnu tidligere fandtes her i Landet 

 har derimod hidtil været ukendt, og paa For- 

 haand skulde det næppe synes muligt at til- 



Fig. 2. Æskulapsnog. vejebringe nogen Oplysning herom. Dog tror 



Coluber longissimus. Vi. 

 Steusby-MøUer. 1861. 



jeg at turde sige, at min Søgen efter dens 

 Spor ikke har været ganske forgæves. 



I den zoologiske Literatur nævnes denne Slangeart ikke; O. Fr, 

 Müller kendte saaledes fra Danmark kun Snogen og Hugormen^). 

 Moths danske Ordbog (1708 og 1712) indeholder vel Ordet 

 „Hassel -orm" = Coluber; men da Forklaringen kun oplyser, at 

 det „er et slags store grâe orme, större end en stålorm", tør 

 man ikke slutte, at der hermed skulde menes den i Sydsælland 

 som „Hasling" eller „Hasselsnog" betegnede Coluber longissimus, 

 tilmed da det er bekendt, at dette Navn i andre Egne bruges om 

 andre Slanger, navnlig Hugormen. 



Under vor Søgen længere tilbage i Tiden vil det være naturligt 

 at standse ved den Periode, da Naturvidenskaben efter Tilegnelsen 

 af Eenæssancens Fremskridt naaede en hidtil ukendt Blomstring i 

 vort Land, Bartholinernes Tidsalder. Flere Naturaliesamlinger, til- 

 vejebragte af Kredsens bekendte Mænd, fandtes da i København, 

 og Fortegnelser over deres Indhold er bevarede. Her er der da 

 Anledning til at lede om vor Slange; men, det maa siges straks, 

 — al Søgen viser sig forgæves. 



I Fuir en s til Universitetet skænkede Samling i Anatomihuset 

 paa Nørregade og i Thomas Bartholins private Museum var 



•) Otto Fr. Müller: Zoologiæ Danicæ prodromus seu animalium Daniæ 

 et Norvegiæ indigenarum characteres nomina etc. Havniæ. 1776. p. 36. 



2* 



