13 



frostfrit, synes det rimeligt at antage, at det særlig er Vinterkulden. 

 der drager Grænsen for Udbredelsen mod Nord og Øst. 



I Mellemevropa er Glatsnogen almindelig udbredt fra Sorte- 

 havslandene til Atlanterhavets Kyster. Mod Øst og Syd naar den 

 til det nordlige Persien, Syrien, Nedreægypten, Sicilien, det nord- 

 lige Spanien og til Portugal, hvor den i 1877 er fanget ved 

 Coimbra ^). 



I Sydevropa afløses den til Dels af sin nære Slægtning Coro- 

 nella girondica Daud., der fra Sydfrankrig, Tyrol-) og Italien naar 

 til Marokko og Algier. 



Mod Vest er Coronella austriaca udbredt gennem Frankrig og 

 Belgien til England, hvor den dog hidtil kun er kendt fra Landets 

 sydlige Del (Hampshire, Dorsetshire og maaske Surrey); den tid- 

 ligere Angivelse af dens Forekomst ved Dumfries i Skotland har 

 vist sig at bero paa en Fejltagelse^). 



Betegnelsen „Thüringische Natter" for Glatsuogen antyder dens 

 Hyppighed i Midttysklands Bjærgegne, men herfra aftager Talrig- 

 heden paa en ret mærkelig Maade stærkt imod Nord. Flere Steder 

 i Kongeriget Sachsen forekommer Coronella austriaca endnu hyppig, 

 medens den i andre Egne af Laudet kun meget sjælden er iagttaget: 

 dog er den ogsaa her længe bleven forvekslet med Hugormen *). 



Herfra trænger den frem i de tilgrænsende Egne af Schlesien; 

 men i Brandenburg er den hidtil kun funden paa C Steder; i Posen 

 skal den være set 1 Gang ved Bromberg; i Westpreussen er den 

 truffet nogle Gange ved Thorn og ved Østersøbadet Zoppot i Nær- 



') Beulen ger i The Zoologist. 1894. p. 11. Jfr. Wieg m ami. Archiv. 

 Jg. 54. Bd. 2. 1888. pag. 169. 



") Wiegmanu, Archiv für Naturgeschichte. Jg. 49. Bd. 2. p. 530 

 (V. Gradier, 1882). Mojsisovics. 



'i Boulenger, 1. c. p. 10. 



*) Jahresbericht der ornithologischen Beobachtungsstationen im König- 

 reich Sachsen. Anhang. 4°. 4. Bericht (1888). p. 148; 5. Ber. (1889). 

 p. 72—74: 7.— 10. Ber. (1891—94). p. 149, 152. Jfr. Strauch og 

 Dürigen. 



