299 



Heraf følger, at Overfladen af dette Legeme giver eu meget 

 god Tilnærmelse for Lungens ydre Overflade. 

 Overfladen udtrykkes ved Integralet 



Q = 2\27r(rcos^ — rcosa)rd^ = 4;rr- sin ^ — ^cosa , 



Jo '' 



Q = 47rr-(sina — a cos«) = 14,6 cm.^ 



Paa Lungens Inderflade findes et stort Antal fremspringende 

 Septa. Paa den af mig maalte Lunge passede Kiittners Beskri- 

 velse og Afbildning (Gaupp, Abth. III. p. 195) temmelig nøje. Ved 

 Septa af 1ste Orden var der afgrænset 42 Alveoler (Küttner finder 

 30 — 40), der med rimelig Tilnærmelse kunde betegnes som rektan- 

 gulære med Siderne « og | a. De begrænsende Septa var højest 

 midt paa Lungen og aftog henimod begge Ender, saaledes som det 

 ogsaa kan iagttages paa Kiittners Figur. Jeg maalte et Antal 

 Højder og fandt, at den gennemsnitlige Højde af Alveolernes YæggQ 



var i 



Produkt 



8 Alveoler 1,6 mm 12,8 



10 — 1,8 - 18 



8 — 2,0 — 16 



8 - 2,1 - 16,8 



8 — 2,5 — 20 



42 X gennemsnitlig Højde = 83,6 



Alveolerne af 1ste Orden er gennemsatte af Septa af 2deu 

 Orden, der gennemgaaende var c, 1 mm. lavere end de Alveolen 

 begrænsende Septa. Disse Septa af 2den Orden har et ret uregel- 

 mæssigt Forløb, men det kan dog uden meget store Fejl antages, 

 at hver Alveole deles af et Septum paa langs og 2 paa tværs i 

 6 Rum (Küttner finder 4 — 6). 



Septa af 3die Orden var kun paa enkelte Steder til at finde, 

 og de var saa smaa, at der uden Fejl kunde sees bort fra dem. 

 Der er endvidere seet bort fra, at Bunden af de enkelte Alveoler 

 var svagt hvælvet, idet det antoges at blive opvejet af, at Septa 



