291 



var den Overflade, hvorigennem Diffusionen foregik, alt for lille 

 i Forhold til det indesluttede Luftvolumen. De Resultater, der 

 blev vundne, og som antoges at bevise Diffusionstheorien, skøndt 

 enkelte af dem taler bestemt imod den, har nu kun historisk In- 

 teresse og skal derfor ikke nærmere omtales. 



Det første alvorlige Forsøg paa at paavise Luftsekretion i 

 Lungerne gjordes af Bohr (II. 1889) ved Hjælp af følgende 

 Methode : 



Under Eespirationsforsøg paa Hunde bestemtes samtidig 

 Spændingerne af Ilt og Kulsyre i Bifurkaturluften og i det arterielle 

 Blod. I og for sig havde det naturligvis været korrektere at 

 regne med Alveoleluftens Sammensætning, men denne lader sig 

 ikke bestemme med nogen Nøjagtighed. Spændingerne i det arteri- 

 elle Blod bestemtes direkte ved Hjælp af et Hæmato-Aerometer, et 

 Apparat, som var en lykkelig Kombination af det Ludwigske 

 Strømur med Principet for Pflügers Tonometer, og som betegnede 

 et meget stort Fremskridt fra dette sidste, idet den gennemstrømmende 

 Blodmasse var meget stor, og Forholdet mellem Overflade og 

 Luftvolumen flere Gange gunstigere end i Tonometret. 



Ved disse Forsøg fandt nu Bohr, at Spændingerne i Blodet 

 af saavel Ilt som Kulsyre er underkastede betydelige Variationer, 

 og at de, idetmindste meget ofte, er henholdsvis højere eller 

 lavere end de tilsvarende Spændinger i Bifurkaturluften. Ind- 

 aandingen af kulsyrerig Luft fandtes at virke som Irritament paa 

 Lungecellerne og at medføre, at Kulsyrespændingen i Blodet næsten 

 konstant blev lavere, og betydeligt lavere, end i Bifurkaturluften. 



Mod Bohrs Eesultater har adskillige Forfattere udtalt sig, 

 men en virkelig Kritik er kun fremkommet fra Fredericq. 



Denne Forfatter hævder, at Bohrs Aerometerforsøg ikke har 

 varet tilstrækkelig længe til at en blot nogenlunde fuldstændig 

 Udligning af Spændingsforskellighederne mellem Blodet og Aerometer- 

 luften har kunnet foregaa. Ved at sammenstille Iltprocenterne i 

 Aerometerluften ved hvert Forsøgs Begyndelse med de tilsvarende 

 Tal for hvert Forsøgs Slutning finder han en meget udpræget Af- 



19* 



