304 



Blod med Blodet fra Vena cava, og Arteria pulmo-cutanea faaer 

 ganske overvejende Blod fra Vena cava. 



Naar disse Forhold skal sees under Belysning af mine Respira- 

 tionsforsøg, vil det for Oversigtens Skyld være heldigt at betragte 

 Blodets Mætning henholdsvis med Kulsyre og Ilt hver for sig. 



1. Blodets Kulsyrespænding. Betragtes Forholdene hos en 

 typisk Vinterfrø, f. Ex. R. esculenta i Forsøg No. 30, hvor der 

 gennem Huden er udskilt 101 cc. Kulsyre pr. kg. og h.. medens det 

 tilsvarende Tal for Lungerne er 8,5, saa indsees: 



At Kulsyrespændingen i venstre Atrium (Lungeveneblodet) kun 

 kan være meget lidt lavere end i højre Atrium (Vena cava -j- Vena 

 cut. magna). 



Naar der i Ventriklen foregaaer blot en delvis Blanding af 

 Blodet fra Atrierne, saa maa Resultatet blive, at det fra Hjærtet 

 strømmende Blod vil faa næsten nøjagtig samme Kulsyrespænding i 

 alle Arterier. 



Alle disse sender Grene til Huden, og med den ensartede 

 Spænding vil Kulsyreafgivelsen kunne foregaa med samme Lethed 

 fra alle Hudens Kargebeter. 



Hudens Vener vil indeholde Blod med den laveste Kulsyre- 

 spænding, der overhovedet forekommer i Organismen. Dette Blod 

 blandes i Venesystemet med Blod fra de forskellige indre Or- 

 ganer, som maa antages at have de højeste Kulsyrespændinger, 

 som findes, og Resultatet bliver, som nævnt, en Blodblanding i 

 højre Atrium, hvis Kulsyrespænding er middelhøj og kun ubetydeligt 

 højere end i venstre Atrium. 



Naar der, som det især er Tilfældet i Parringstiden, udskilles 

 noget større Kulsyremængder gennem Lungerne, bliver der en 

 kendelig Forskel mellem Kulsyrespændingerne i de to Atrier og 

 dermed i Hovedarterierne. 



2. For Iltens Vedkommende stiller Forholdet sig saaledes, at 

 det Blod, der kommer fra Lungerne, maa antages at være iltet i 

 saa høj Grad, som det overhovedet bliver det i Frøens Organisme. 

 Dette Blod føres for en væsenlig Del gennem Garotiderne til 



