262 



toriske Nerver, taler imidlertid, at Faldet i Forsøg 40 ligesom 

 Stigningen i Forsøg 42 er ledsagede af tilsvarende Forandringer 

 i Kulsyreafgivelsen gennem Lungerne og delvis kompenserede af 

 smaa, modsat rettede. Forandringer i Hudens Iltoptagelse, saaledes 

 at Totalstofskiftet forandres temmelig lidt. Dette sidste Fænomen 

 kan nemlig vanskeligt t^^des anderledes, end at Forandringerne i 

 Lungernes respiratoriske Funktion er det primære, saaledes at f. Ex. 

 Stigningen af Iltoptagelsen gennem Lungerne i Forsøg 42 forøger 

 Blodets Indhold af Ilt og derigennem, idet Stofskiftet bolder sig 

 uforandret, formindsker Muligheden for Iltoptagelse gennem Huden. 



Det staaer altsaa efter disse Forsøg som sand- 

 synligt, men ikke mere, at der i Pulmonalgreuene af 

 Y ag us forløber Traade, der bar Indflydelse paa Lunge- 

 respi rationen, og at disse Nervei' snart har en svagt 

 inciterende (Forsøg 40), snart en svagt hæmmende 

 Tonus (Forsøg 42). 



De Udslag, der er fundne, er saa smaa, at det ikke kunde 

 nytte at forfølge Sagen videre med de benyttede Methoder, der 

 kun tillod mig at gøre to Forsøg i Træk med samme Dyr. Hvis 

 den skulde forfølges videre, raaatte der udarbejdes Methoder, der 

 tillod en længere Kække kortvarige Forsøg med ganske korte 

 indbyrdes Mellemrum (saaledes som f. Ex. Maars Forsøg med 

 Skildpadder), saa at der kunde tages Hensyn til de „tilfældige" 

 Variationer i Stofskiftet. 



