313 



Lungerne, medens Iltoptagelsen gennem Huden i Reglen viser en 

 ringe kompenserende Nedgang. Denne sidste forklares utvungent 

 derigennem, at den i det hele forøgede Iltoptagelse frembringer en 

 højere Iltspænding i Blodet. 



4. Forsøgene over Nerveoverskæring i Forbindelse med for- 

 højet Kulsyrespænding omkring Huden bekræfter for Hudens Ved- 

 kommende det under 3 anførte og viser, at Paavirkningen af 

 Lungernes Iltoptagelse skeer ad nervøs Vej. 



5. De i Bohrs Afhandling (I) meddelte Forsøg over Ude- 

 lukkelse af Lungerespirationen viser, i Forbindelse med mine nye 

 Bestemmelser af Hudens Iltoptagelse under normale Forhold, at 

 selv dette meget voldsomme Indgreb ikke bringer Iltoptagelsen 

 gennem Huden til at stige mere, end hvad der naturligt maa følge 

 af den nedsatte Iltspænding i Blodet. 



Iltoptagelsen gennem Huden kan altsaa aldeles ikke reguleres 

 af Organismen, og heraf mener jeg, at det med en til Vished 

 grænsende Sandsynlighed fremgaaer, at den skeer ved simple fysiske 

 Kræfter — ved Diffusion. 



Iltoptagelsen gennem Lungerne kan reguleres af Organismen 

 og Spørgsmaalet bliver nu: 



Hvorledes foregaaer Regulationen? 



Der synes mig her kun at foreligge to Muligheder, nemlig 

 1) en vasomotorisk Regulering og 2) en Paavirkning af Epithelet, 

 en Sekretionsregulering. 



1. Lad os paauy gaa ud fra, at Iltoptagelsen i Lungerne 

 skeer ved Diffusion o: At der ved Invasion optages Ilt i det 

 gennem Lungerne strømmende Blod, medens en Del af det saaledes 

 optagne paany udskilles ved Evasion. 



Saafrerat Blodet under normale Forhold ved sin Passage gennem 

 Lungerne ikke nogenlunde fuldstændigt mættes med Ilt, fordi 

 Invasionen i den Tid, Passagen varer, ikke er tilstrækkelig, vil 

 aabenbart en Forøgelse af den gennemstrømmende Blodmæugde 

 kun have en ringe Virkning paa Iltoptagelsen, idet Mætningsgraden 

 i den større Blodmasse vil synke yderligere, og en Formindskelse 



