274 



Hudgrene, men derimod ikke af Lungegrenene, der betinger Bortfaldet 

 af Stigningen, hvilket da ogsaa fremgaaer af det følgende Forsøg. 



No. 53. ^^/e 01. R. temporaria <j. Yægt 25,2 gr. Henstaaet, 

 tildels ved Stuetemperatur, siden Parringstiden; fodret. 



Hudgrenene af Magus overskaarne 11 h. 



Indledningsforsøg 12 h. 45 m.— 2 h. 48 m. Tp. 20,0°. Ee- 

 spirationen god. 



Hovedforsøg 3 b. 1 m.— 5 h. 21 m. Tp. 20,0°. Kulsyre tilsat, 

 og Barytvaud udeladt i Eespirationsapparatet for Huden. Respira- 

 tionen god. 



Sektion: Hudvagus tregrenet. Paa venstre Side er den yderste 

 Gren ikke overskaaret. Rigelig Føde i Tarmkanalen. 



O, 



CO, 



Eesp. Kv. . 



co,%.... 



o, 



CO, 



Resp. Kv. . 



Hudresp. 



32 

 90 



2,78 

 0,17—0,22 



34 

 19 



0,57 

 1,87—2.22 



Lg.re8p. 



92 

 32 



0,35 

 0,45—0,15 



84 

 61 



0,73 

 0,45—0,22 



Totalresp. 



124 



122 



0,98 



118 



80 



0,68 



Dette Forsøg bekræfter de tidligere og slaaer det afgørende 

 fast, at Overskæring af Hudvagus forhindrer den 

 Stigning af Iltoptagelsen gennem Lungerne, som en 

 høj Kulsyrespænding omkring Huden ellers frem- 

 bringer. 



Forklaringen af de i denne Forsøgsrække opnaaede Resultater 

 frembyder visse Vanskeligheder. Det fremgaaer af Forsøgene, at 

 man ikke kan tænke paa at forklare Stigningen af Iltoptagelsen i 

 Lungerne ved at antage en Paavirkning af Blodkarrene, idet der 

 ikke er nogensomhelst nødvendig Forbindelse mellem Iltstigniugeu 

 og Stigningen af Kulsyreafgivelsen. Den kan heller ikke tænkes 



