38 



Side gjennem et af de tynde; dog er Snitretningen temmelig nøj- 

 agtig vinkelret paa Dyrets Axe , men nogen Asymmetri gjør sig 

 stadig gjældende, tydeligst deri, at den forreste Ende af Mesone- 

 phros paa den ene Side strækker sig længere fortil end paa den 

 anden; overensstemmende dermed holder ogsaa Anlæget til den 

 Müll. Gang tidligere op paa den ene end paa den anden Side. 



Det fremgaar altsaa tilstrækkelig tydeligt, at den i forrige 

 Stadium optrædende Stribe af -tæthobede Peritonealceller her har 

 udviklet sig videre , saa at den i sin forreste Del er bleven til et 

 helt som en Valk fremspringende Vævparti, der først ved den inde- 

 sluttede Gangs Ophør atter gaar over i Peritonealceller; mindre 

 tydelig er selve Gaugens Dannelsesmodus ; at deus Munding dannes 

 ved en Indbugtning af Peritonealepithelet og Sammentræden af 

 Bugtens Kande, er vistnok utvivlsomt; men paa flere Steder i sit 

 øvrige Forløb er Gangen ganske utydelig, og af saadauue Steder 

 faar man det Indtryk, at nogle af Cellerne i den Mullerske Liste 

 forstørres og ordne sig kredsformig og derpaa vige ud fra hinanden 

 for at danne et Lumen; enkelte Steder synes der at være en Ind- 

 vandring fra de overfladiske Celler paa Listen til Gang-Anlæget, og 

 ved Gangens Bagende kunde det se ud, som om disse overfladiske 

 Celler, altsaa selve Peritonealepithelet, føjede sig til den for at for- 

 længe den (Fig. 18). Hvad der imidlertid i alle Tilfælde er fuld- 

 kommen klart, er, at Nyregangen aldeles intet Kontingent yder til 

 Gangens Opbyggelse, og ligeledes at den Strækning af højt Epithel, 

 som optræder paa Fornyren mellem dennes to Tragte, heller ikke 

 indgaar i Anlæget, idet den lukkes inde i „Kapselen". 



Den videre Væxt af den Mullerske Gangs bageste Ende har 

 jeg forfulgt hos en stor mandlig Larve af 52 Mm. Længde (Fig. 21 

 — 25), hvis Habitus allerede er mere salamanderagtig; Ojelaag ere 

 anlagte, Huden og Munden ere dog larvale. Pigmenteringen stærk, 

 Bugen allerede gulladen, Lemmerne kraftige; dog vare Forlemmerne 

 noget kraftigere i Forhold til Baglemmerne end hos den voxne; 

 Gjællerne ere meget store og ganske uden Keduktion. Fornyren og 

 den forreste Ende af den Mullerske Gang har jeg desværre ikke 



