127 



(1891.) 



Frankolin-Vagtler, jeg i Sommerens Løb lagde under den; under- 

 tiden, naar Vagtel-Kyllinger eller Steppehøne-Kylliuger vare ved 

 at bryde Skallen, blev den dog lidt utaalmodig og huggede i 

 Ægget for at hjelpe Kyllingen ud; paa denne Maade gik to fuldt 

 udviklede Steppehøne-Kyllinger tilgrunde i Æggene. 



„Den første Kylling, udruget 9de Juli, sad for fast ved 

 Skallen; den ved Løsningen af Navlestrengen bevirkede Blødning 

 gjorde den meget svag, og den døde samme Dag. 



.,Tre andre Kyllinger, der til forskjellige Tider fuldt udviklede 

 og livlige vare komne ud af Æggene, bleve kvalte under Hønen 

 faa Timer efter, at de vare udrugede, endskjønt jeg belært af tid- 

 ligere Erfaring passede nøjede paa og vilde fjerne dem fra Hønen, 

 saa snart de vare blevne tørre ; to af de tre omtalte Kyllinger 

 (udrugede 24de Juli) vare særlig livlige, og jeg glædede mig alle- 

 rede over, at nu var Maalet naaet; jeg vilde dog lade dem udhvile 

 sig lidt endnu efter de store Anstrengelser, der, som det synes, 

 særlig for Steppehønen ere forbundne med at bryde Skallen, idet 

 Brydningen begynder allerede 20de — 21de Dag, medens Kyllingen 

 først kommer ud 23de — 24de Dag; men knap et Kvarter efter, at 

 jeg sidst havde set til dem, laa de begge kvalte under Hønen. 



„Den 6te August kom endelig 2 Kyllinger velbeholdne frem; 

 jeg fik dem fjernede fra Honen i Tide og anbragte i en temmelig 

 simpel „kunstig Moder" bestaaende af en aflang Blikkasse (Under- 

 delen af et Fuglebur), hvorunder en lille Olielampe blev sat for at 

 give den fornødne Varme; det gjaldt nu om at finde det passende 

 . Foder til at opføde dem med ; jeg forsøgte opblødte Myreæg blandede 

 med Ægbrød og Æggeblomme samt knust Hirse ; men endskjønt de 

 langt mindre Frankolin-Vagtler, der kom frem omtrent samtidig, 

 trivedes godt derved og let slugte et Myreæg, syntes Steppehønsene, 

 der vare yderst klodsede og ubehjelpsomme, ikke at faa videre Næ- 

 ring i sig; den ene voxede aldeles ikke og døde allerede den Ilte 

 August; desværre for sent var jeg kommen i Tanke om at forsøge 

 Græsfrø og Kløverfrø; den tiloversblevne trivedes ypperlig derved 

 og befinder sig endnu idag (9de April 1892) i bedste Velgaaende 



