128 



(1891.) 



Og er meget tam; dens Farve er for Tideu som hos den gamle 

 Hun; den er noget mindre end de gamle, men er maaske endnu 

 ikke helt udvoxen. 



„En Unge udruget den 18de August kvaltes under Hønen. 



„Juni 15de 1 Æg; hugget istykker af Hønen. 



17de 1 Æg; 9de Juli en Unge, der strax døde. 



27de 

 29de 

 30te 



3 Æg; lagte under Hønen 1ste Juli; 24de Juli 

 2 Unger. 



„Juli 8de I 2 Æg; lagte under Hønen 13de Juli; 6te August 

 10de I 2 Unger. 



20de 1 Æg; hugget istykker af Hønen. 



22de 1 Æg; udruget 18de August". 



Der skyldes Grosserer Christensen Tak ikke alene for 

 denne Meddelelse, men ogsaa for den Forekommenhed, hvormed han 

 har givet Lejlighed til at afbilde den levende Steppehøne-Kylliug, 

 og Zoologisk Museum har ham desuden at takke for en af de 

 døde Kyllinger med de tilhørende Æggeskaller. 



De nylig udklækkede Kyllinger (Tavle IV, fig. 1) stemme ret 

 godt overens med A. Newton's Beskrivelse og Billede af den 

 Kylling, der i 1889 blev funden i Skotland, den eneste, der hidtil 

 er nærmere undersøgt (The Ibis, ser. VI, vol. II, 1890; pp. 207 — 14, 

 pi. VII); dog er Farvetegningen, især paa Hovedet, mere regel- 

 mæssig end paa Newton's Billede, noget mere mindende om 

 Bartlett's Billede af Ungen af Pterocles alchata (Proceed. Zool. 

 Soc. London, 1866; pi. IX); der findes saaledes en meget tydelig 

 lys Stribe over Øjet og en anden gaaende fra Mundvigen langs 

 Kinden tilbage over Øret. Selve Dunene ere i alt væseuligt byggede 

 som hos Charadriider, Scolopacider, Larider og lignende. 



