129 



(1891.) 



Den levende Steppehøne- Kylling saa jeg første Gang den 

 18de August, da den altsaa var 12 Dage gammel; Dagen efter 

 blev den tegnet og afmalet af Hr. H. Grønvold (Tavle IV, fig. 2). 

 Den var endnu tildels i Dundragt ; men især paa Kyg og Yinger 

 vare Fjerene ifærd med at bryde frem; mange af de frembrydende 

 Fjer bar dog deres Dunpensel i Spidsen. Ret afvigende fra For- 

 holdene hos de voxne Steppehøns vare Ryggens Fjer og Vingens 

 Dækfjer temmelig ensartet og regelmæssig tegnede; hver Fjer var 

 kantet med et lyst og et mørkt Baand og var iøvrigt lys med et 

 Par mørke pilspidsformede Tværbaand, en ejendommelig Tegning, 

 der minder stærkt om de tilsvarende Fjer hos forskjellige Arter 

 Hemipodius (Turnix). (For adskillige Aar tilbage har min nu af- 

 døde Broder Oluf Winge sagt mig som sin Mening, at Hemi- 

 podierne vare Pteroclidernes nærmeste Slægtninge blandt kjendte 

 Fugle , men at Hemipodierne ikke vare Høns , hvad man plejer at 

 regne dem for, men stod Duerne nærmest. Jeg har selv eftergaaet 

 Spørgsmaalet og sammenlignet Skeletter af de paagjeldende Fugle, 

 og jeg maa fuldt ud slutte mig til den samme Mening.) — Den 

 lille Kylling trippede rask omkring, rejst højt paa Benene. Den 

 peb ikke, men klukkede ,,gilik" som de voxne, kun med en mindre 

 dyb Stemme. Det blev sagt, at den ofte væltede sig i Sand. 



Nogle Dage efter blev den fotograferet. Den var bleven 

 noget større, Fjerene vare komne noget længere frem, og adskillige 

 af Dunspidserne vare faldne bort; men ellers havde den ikke 

 væsenlig forandret sig. 



Den 13de Oktober, da Kyllingen var lidt over to Maaneder 

 gammel, havde jeg igjen Lejlighed til at efterse den mere om- 

 hyggelig og sammenligne den med dens Forældre. I Afstand 

 lignede den ganske sin Moder, kun var den iøjnefaldende mindre. 

 Paa Ryg og Skulder havde den faaet nye Fjer; især vare Vingens 

 Dækfjer meget forskjellige fra før, dels ensfarvet lyse, gullige, 

 dels lyse med en enkelt mørk nyreformet Plet, dels lyse med 

 meget uregelmæssige mørke Tværbaand og Marmoreringer. Haand- 

 svingfjerene og Halefjerene vare derimod sikkert de samme, der 



Vidensk. Meddel, fra den naturh. Foren. 1892. 9 



