166 



Del af Bægerets indre Overflade og springer ikke ret langt frem i 

 dette. Den tynde, membranøse Del, som er fæstet til den opad- 

 vendende Overflade af dette, ses bedst i et ganske tomt Bæger. 

 (Tab. V., Fig. 5, 13). 



16) €ani|iauularia verticillata. (L.) 

 Hiucks Op. cit. ])SLg 167. 

 (Tab. V, Fig. 1—5). 



Naar Driesch (Op. cit. pag. 217 — 19) betegner Hydrantherues 

 Stilling som „annähernd quirlig", maa jeg hertil bemærke, at 

 denne kransformige Ordning meget ofte er høist tvivlsom. Paa 

 det i Fig. 1 afbildede Stykke ses saaledes kun to, i forskjellig 

 Højde siddende Hydranther, medens de øvrige, til samme Krans 

 hørende, have deres Plads meget højere oppe. Driesch siger end- 

 videre om de Hovedstammen og Sidegrenene sammensættende Eør: 

 „Ich habe niemals eine Kommunikation dieser Eöhreu entdecken 

 können", og „Eine etwaige Verschmelzung oder Gabelung der 

 Eöhren des Seitenastes habe ich ebensowenig wie am Hauptstamm 

 beobachtet". Imidlertid findes saadanne Anastomoser mellem hver 

 to Naborør baade i Hovedstammen og i Sidegrenene gjenuem 

 Rørenes hele Længde og gjeutage sig med en Afstand af omtrent 

 3 Mm. (Tab. V., Fig. 1, 3). Der findes altsaa ligesaa mange 

 Anastomoserækker som Rør. Anastomoserne vise ingen krausformig 

 Ordning. En Sidegren dannes nu ved, at 3 — 4 af Hovedstammens 

 5 — 6 Rør udsende nye Eør, som efter at have delt sig eller ind- 

 gaaet anastomoserende Forbindelser med hinanden blive til de 

 parallele Rør i Sidegrenen. Ofte udspringe to af Sidegrenens Eør 

 fra et enkelt af Hovedstammens. Sidegrenens Grundrør kunne nu 

 udspringe i meget forskjellig indbyrdes Højde, og ofte kan man 

 saaledes se et eller flere af dem, som udspringe meget højere oppe 

 eller meget lavere nede end Sidegrenen. I det hele taget foregaar 

 Dannelsen af disse Sidegrene paa en meget uregelmæssig (Tab. V., 

 Fig. 2, 4) og i de enkelte Grene temmelig forskjellig Maade og 



