184 



Stamme og Grene og til hinanden indbyrdes uden at tage Hensyn til 

 deres Form eller til Laaget, som i Almindelighed er bleven overset. 

 Et zoologisk System, bygget paa det Slags Karakterer, vilde ganske 

 svare til et Plantesystem, i hvilket man kun tog Hensyn til Blom- 

 sterstandene og ikke til Bygningen af de enkelte Blomster. I begge 

 Tilfælde vilde Slægten komme til at indeholde et Antal heterogene 

 Former. Der kan næppe være nogen Meuingsforskjel om , at kon- 

 stante Forskjelligheder i Enkeltindividernes, altsaa i det her fore- 

 liggende Tilfælde i Hydrothekernes eller Hydranthernes , Bygning 

 først og fremmest bør benyttes soih systematiske Mærker, og at 

 man først, hvis saadanne ikke ere at finde, bør benytte Koloni- 

 formen eller Væxtmaaden. Gjennemgaar man nu de paa Koloni- 

 formen eller Væxtmaaden baserede Slægter, vil man finde, at de 

 samme Hydrothekformer gaa igjen gjennem dem alle , saa at de 

 alle indeholde fiere eller færre heterogene Arter. Hvis man derfor 

 skal kunne naa til en naturlig Ordning af denne Families Former, 

 vil en fuldstændig Eevision være nødvendig. Paa dette Sted skal 

 jeg kun udføre en saadan for de gronlandske Arter. 



Ogsaa Gonothekprnes Form og Forhold er bleven benyttet til 

 Karakteristik af Slægter, enten alene eller i Forbindelse med 

 andre Karakterer, saaledes i Slægterne Diphasia og Sertulare.lla. 

 Saaledes skulle Arterne af Slægten Sei^tularella have Gouotheker 

 med Tværringe eller Tværbælter og Arterne af Slægten Diphasia et 

 saakaldt indre „Marsupium", det vil sige et Eum over Gonotheket, 

 dannet af mere eller mindre inderligt forbundne Torne eller Frem- 

 spring. Om nu end Gonothekerne ere saaledes byggede hos et 

 stort Antal Arter i disse Slægter, saa er dette Forhold dog ingen- 

 lunde konstant. Et saadant indre „Marsupium" trætte vi saaledes 

 ogsaa hos Sertularella tamarisca L. og hos Sertularia coronifera 

 Allm. (Journ. Linn. Soc, Zool. Vol. XII, pag. 268), og ringede 

 Gonotheker have vi til Exempel hos Dicù/odaditan dichotomum 

 Allm. og Thecocladium flabellum Allm. (Challenger Zool. XXIII, 

 pag. 77 og 81), som begge synes at maatte henføres til Tkujaria. 



De paalideligste Slægtskarakterer ere nu efter min Undersøgelse 



