246 



Nogen egentlig Sang synes jeg ikke godt, der kan være Tale 

 om hos denne Fugl. Dens Lyd formes aldrig til en Strofe, efter 

 hvad jeg har hørt, endnu mindre til et sammenhængende Foredrag. 

 Naar den sidder ned lader den høre, dels en langtrukken Lyd 

 „piîi", der minder en Del om Blodstjærtens Stemme, dels en 

 Eække Lyd, der meget ligner Gulspurvens Sang indtil den lange 

 Slutningstone. I Flugten udstøder den en Lyd, der vanskelig 

 lader sig gjengive med Ord , men meget ligner den Lyd , den lille 

 Korsnæb frembringer i Flugten, kommer omtrent i samme Tempo 

 og har samme Klang. 



Hvad Dragten angaar, falde mine Iagttagelser væsentlig sam- 

 men med Hagerups i „Birds of Greenland" og staa følgelig i 

 skarp Modstrid med Holbølls, der for det første øjensynlig mener, 

 at alle Hanner have rødt Bryst , for det andet at de tabe dette i 

 Yngletiden , og for det tredie , at de atter faa det om Efteraaret. 

 Efter mine Erfaringer har et forholdsvis ringe Antal af alle 

 Fuglene rødt Bryst; de, der have det, beholde det i alle Tilfælde 

 Juni Maaned over; om Efteraaret træffes ingen Fugle med rødt' 

 Bryst. Alle de Fugle, jeg saa og skød om Efteraaret, havde smuk 

 rød Pande, om end af mindre stærk Farve end oui Foraaret. 



21, April 1891 saas nogle, der øjensynligt vare i Overgangs- 

 dragt, idet den røde Farve paa Brystet var begyndt, men endnu 

 ikke saa udviklet, som man træffer det ora Sommeren. 



Naar Holbøll skriver, at den „i Juni ved sin Eedeplads 



er meget sky", strider det fuldstændigt mod mine 



Iagttagelser; den er i denne Tid ligesaa tillidsfuld som ellers. 



Plectrophanes nioalis L. 



Sneverling. 



Den ynglede almindelig overalt omkring Ivigtut, trak bort 

 ora Vinteren. 



Var almindelig hele Sommeren ved Arsuk , hvor den ynglede. 

 I 1890 saas den første Gang her 5. April (en enkelt) , derpaa 



