186 



Sertularia (L.) char, emend. 



Sertularia p. p., TJiujaria p. p., /Selaginopsis AUm. p. p., 



Pericladium Allm. p. p., DesmoscypJms Allm. p. p., 



Pasythea Lamour. p. p. 



Apertura Lydrotbecæ in latere exteriore (abcaulini) sinii pro- 

 funde instrncta, in qvo valvula opercularis affixa est; in latera in- 

 teriore (adcaulini) paries in partem tenuem (qvara collarem dicimus) 

 desinit, qvæ eandem formam habet ac sinus dictus. Apertura 

 hydrothecæ igitur processubus duobus dcntiformibus , in latere in- 

 teriore membrana conjunctæ, instructa esse videtur. 



In numéro specierum. cujus hydrothecæ oppositæ sunt, collare 

 dictum parte crassiore parietis in angulum promiuenti in dua dimi- 

 dia inter se angulum formantia divisum est (Subgenus Dynamena). 

 Collare dictum, qvod nihil aliud est nisi pars tenuis parietis 

 aperturæ , a autoribus Allman et Marktanner-Turneretscher injui-ia 

 pro valvula operculari habetur. 



Species ad genus Sertulariam (s. s.) referendæ in generibus 

 artificiosis Sertularia, Thujaria, Selaginops i Allm., Per icladio Allm., 

 Desmoscypho Allm. et Pasythea distnbutæ sunt. 



Slægten Sertularia er bos Hincks saa godt som udelukkende 

 karakteriseret ved negative Karakterer, og den eneste Forskjel. som 

 fremhæves mellem denne Slægt og Thujaria er, at Hydrothekerne 

 hos denne sidste ere „imbedded in the substance of the stem and 

 branches". At denne Modsætning imidlertid kun kau være relativ, 

 kan man slutte deraf, at denne Forfatter siger om hele Familien 

 Sertulariidce: „Hydrothecæ . . . more or less inserted in the 

 stem and branches". Bekjendtskabet med et større Antal Arter 

 gjorde det da ogsaa snart indlysende, at denne Hydrothekernes 

 Indsænkning i Stamme og Grene finder Sted i saa mange forskjel- 

 lige G-radei-, at det er umuligt at afgrændse to Slægter fra hinanden 

 ved Hjælp af dette Forhold. Der er derfor senere gjort tiere for- 

 skjellige Forsøg paa, ved Hjælp af Karakterer af lignende Værdi at 

 give en skarpere Definition af de to Shegter. Det sidste Forsøg af 

 denne Art er gjort af Allman (Challenger, Zoology Vol. XXIII pag. 50, 



