63 



urg. 'Jtaiisd- (ieu. "k20>/Ji26-). A nordiskt språkområde 

 höra hit fsv. (Schl.) liögher, fgiitii. liaugr (belagd i ack. sg. 

 f. hauga samt komparativ- och superlativ-formeriia hoygri, 

 hoygstr), fda. (Lund) högh, fno.-isl. (Eg. Vgf. Fr. 2) haugr 'Hoi, 

 Forhöining', siibstantiveradt mask. (förekommer — ehuru 

 mycket sällan — enl. Noreen Aisl. Gramm.^ § 251,3iforn- 

 norskan äfven ss. adj.). Å germanskt område höra till sagda 

 stamform för öfrigt ags. héag, ffris. 7<f7(/'hoch, gross', fht. mht. 

 }ioiic(-ges) 'Huger, sistnämda parallell ett substantiveradt neutr. 

 — En med ifrågavarande "liaii^d- så när som på suffixafljudet 

 identisk sidoform, 



urg. Viaugné- C> *hauné- >> *haué-) ^) ligger till grund 

 för fno.-isl. (Eg. Vgf. Fr. 2) här, synonymt med hör. k öst- 

 nordisk botten förekommer en motsvarande adjektivform såsom 

 sammansättningsled i vissa person- och ortsnamn, t. ex. fsv. 

 Hamunder, Hästen, fda. Hakan, Hastien, nsv. (Rz) Håtuna 

 (i Uppsala län), Håöy (i Bohus län), Håfjäll (ett bärgsnamn 

 i Dalsland). 



urg. *ldnsa-: fno.-isl. (Eg. Vgf. Fr. 2) laiiss 'los, fri, ledig, 

 bevaegelig m. m.' ; fsl. (Schl.) User, fda. (Lund) lös d. s. Lik- 

 betydande och konforma bildningar möta i got. lans, ags. léas, 

 fht. fs. lös. Beträffande ordets etymon jämföre man afljuds- 

 formen *lusa-, *losa- p. 20 i det föreg. 



urg. *skana-: fno.-isl. -skar (n. -skatt) i sammansättning- 

 arna opin-skdr (nisl. Vgf. J)ork. Suppl. II) 'aabenbar, bekjendt, 

 afsloret* och iipp-skdr (Vgf. Fr.^) d. s. Ordets etymon torde 

 få sökas i ieu. roten sk^ii- i fht. scouivön, ags. scéawian 'sehen, 

 schauen, betrachten , gr. xoéco 'merke', lat. cavere 'sich huten . 

 Adj. *skaua- i anförda komposita betyder således egentl. 'sedd, 

 varseblifven*. Med en aktiv grundbetydelse 'seende, iaktta- 



1) S. Läffler, Arkiv I, 266 ff.; Noroen, Urg. Lautl, p, 166- 



