62 



med samma bet. Till giiiiid för ordet ligger ieii. roten nig- 

 i find. vij 'weichen, fliehen\ fht. wlhhan, fs. ivlkan, isl. vikia 

 'vika (s. t. ex. Kliige, Wbch^ 399 a.). 



urg. *blauta-: fno.-isl. (Eg. Vgf. Fr. 2) Uautr 1. 'blod', 2. 

 'svag, blodagtig, frygtsom'; 3. 'miiliebria patiens, mollis'; fsv. 

 (Rqv. VI, Sdw.) hUter d. s.; fda. (Lund) hUt 'blod'. De for- 

 melt motsvarande västgermanska formerna mit. hlöt, ndl. hloot, 

 milt. Uus 'bar, blottad, utblottad, obeväpnad', ffris. hlät 'ut- 

 blottad, medellös, fattig', ags. hléat 'eländig, arm' uppvisa en 

 stark begreppsdifferentiering, med liänsyn hvartill man jämföre 

 ett förklaringsförsök hos Tamm, Et. Ordb. 48 a. Beträffande 

 sin etymologi utgör adj. stark afljudsform till det p. 19 i det 

 föreg. behandlade *bluta- *hlota-. 



urg. *dau5a-: fno.-isl. (Eg. Vgf. Fr. 2) daiifr 'dov'; fsv. 

 (Schl.) döver (fgutn. daufr) 1. 'döf, 2. 'ofruktbar (om jord 

 och trän)'; ä. da. (Kalk.) d0v 1. 'slov, stum, klanglos', 2. 'tom, 

 indholdslos'. Parallella bildningar föreligga i fht. totip (b) 

 'nichts empfindend, stumpfsinnig, närrisch, toll', got. daiifs 

 'verstockt', ags. déaf, engl. deaf, ndl. fZoo/"taub'. Jämför svaga 

 afljudsformen *dhuhho- p. 12 i det föreg. 



urg. liåuha- (ieu. *k26vJho-): Till denna stamform hör 

 fno.-isl. adj. hör 'hög' i), sällsynt biform till här, hvarom längre 

 ned. Konforma bildningar med samma betydelse föreligga i 

 got. hauhs, fht. fs. höh, ags. héah, ffris. häch. Ordets etymon 

 utgöres af en ieu. rot k-jiiki- (: k^oyk^-) 'sich kriimmen, wölben 

 i bl. a. find. kuc kucati 'sich zusammenziehen', kiica m. 'wei- 

 bliche Brust', lit. kaukarå 'Hiigel', kaiikas 'Beule' (s. Läffler 

 anf. st.; Fick, Wbch * 380). — Jämsides med germ. VicmJia- 

 går en likbetydande vernersk växelform: 



1) S. Läft'ler, Ai-kiv I, 266 ö'., VII 257 ff.; Noreen, Aisl. 

 Gratniu. ^ § 58. 



