54 



Kjsep, tyiid Stok; lioi, smal Kair. Motsvarande östnordiska 

 formor möta i sv. dial. (Rz) rank 1. 'vacklande fram och åter, 

 rankig', 2. 'lång och smärt' (assimileradt och med öfverförd 

 bet. i sammans. e-ralcke?" {e = isl. ei alltid, jfr e-lak p. 6 i 

 det föreg.) 'halsstarrig, envis m. m.') samt i nda. ra7ik 'rank, 

 smärt och rak; (om fartyg) rankig' (Dalin); (fig.) fast, oböjlig. 

 Utomnordiskt föreligga parallella bildningar i mit. rank 'läng 

 und diinni schwank", ags. ranc 'strong, proiid, forwart', engl. 

 rank 'yppig, frodig, högtväxande'. I etymologiskt afseende 

 synes mig samband äga rum med nsv. rinka, rikka, runka, 

 rukka, nda. rokke 'runka, vackla, fara hit och dit', no. 

 dial. runka 'svaie, gynge, om Fartoier". Till grund ligger en 

 germ. rot rink- (: runk-, rank-), som med hänsyn till sitt 

 grundbegrepp, 'vara utsträkt, lång' (sedan 'svaja, vackla i följd 

 af sin längd, höjd'; jfr Jessen, Et. Ordb. 194), får fattas som 

 nasalutvidgning af ieu. roten re;//- 'sträcka, utsträcka' ^), hvarom 

 se under adj. *raka- i det följ. 



urg. *slanka-: no. dial. (Aas.) slakk 'slank, smaikker, 

 tynd, isser om Trseer'; sv. dial. (Rz) slank 'smärt och lång', 

 möjligtvis lånadt från tyskan. Västgermanska identiteter äro 

 mht. (mt.) slanc 'schlank, mager', ndl. slank 'diinn, behende'. 

 Beträffande sin etymologi sammanhänger adj. närmast med 

 ags. slincan 'repere', nsv. slinka 'smyga, krypa hastigt eller 

 obemärkt' af en germ. rot slink- (förgerm. sleng-), som hvars 

 grundbegrepp jag förutsätter 'vrida, böja (sig)' ^). Analog 

 betydelseutveckling företer ieu. rotvarianten slenk^- (germ. 

 slins-), hvaraf fht. slingan, mht. slingen 'winden, flechten, 

 hin- und herziehend schwingen' (i fht. äfven 'sich bewegen', i 

 mht. 'schleichen'), lit. slenkii, slinkti, 'schleichen'. På grund af 



^) Jfr Skcat, Ån etyraological dictionary 490. 

 -') S, Kliige, Wbch ^ 325 a.; Noreen, Urg. Lautl. pp. 184, 207. 



