52 



lodet förutsätta en betydelse 'hämmad, liäjdad', som gifvetvis 

 är den ursprungligare. Fsv. stamher, likbetydande med väst- 

 nord, stamr, hör måhända ej hit, utan motsvarar isl. stammr 

 (<C ''stamma-), jfr sv. dial. stämmer. Stamformen starna- är 

 utomnordiskt belagd i fht. stam-er (nom. sg. m.) 'stammelnd'. 

 Till grund ligger verbalroten stam- i fht. mht. stemmen, stemen 

 (■< *stamjan) 'Einhalt thun, stchen machen" (s. Kluge, Wbch ^ 

 358 b.). Jfr ?io-stamsbildningen "stam-no-: isl. stammr, got. 

 stamms, fht. stamm-er, likbetydande med förevarande adj. 



urg. *tama-: fno.-isl. (Eg. Vgf. Fr.'^) tamr 1. 'tam, taem- 

 met', 2. 'som man er vant til, ovet i at bruge/; fsv. (Schl.) 

 tamher, fda. (Lund) tam = fno.-isl. tamr 1. Utomnordiska 

 paralleller äro ags. tgtn, ndl. tam, fht. mht. zam, nht. eahm. 

 Etymologiskt samband äger rum med lat. domare, gr. dccfiäv, 

 find. damay- (damany-) 'bändigen, bezwingen' af en ieu. rot 

 dam- (s. Fick, Wbch ^ I, G7, 235, 451 ; Kluge, Wbch ^ 413 a.). 



urg. *blan'ka-: fno.-isl. (Eg. Vgf. Fr. 2) iMfer 'blakk, om 

 Hestens Farve' (i poesi äfven substantiveradt: blakkr m. 'häst'); 

 msv. (Rqv. VI, Sdw.) Udkker 1. = isl. hlakkr (jfr det sub- 

 stantiverade nsv. hlakk = isl. hlakkr m.), 2. 'svartaktig, mörk'. 

 Jämte ofvannämda form förekommer i medelsvenskan en oassi- 

 milerad sådan: Uanker 'hvit, blank, glänsande', möjligen me- 

 dellågtyskt lånord. I ä. da. (Kalk.) motsvarar hlak 'blakket, 

 bleg' (jfr hlank 'lys, klar'). Germanska paralleller föreligga i 

 mit. hlank, fhfe. hlanch, mht. hlanc, engl. hlank 'skinande, blän- 

 kande, hvit'. Till sin etymologi beror adj. på ieu. roten hhleng- ^) 

 (nasalutvidgning af basen hhleg- i gr. </) 2 é/w 'brinner, lyser') i 

 nsv. hlinka (jfr dial. blinka med en ursprungligare bet. 'blixtra'), 

 no. hlinka, da. hlinke 'glimta, kasta ett plötsligt sken'. It. ndl. 

 nht. hlinken 'blänka, glänsa, tindra'. I enlighet med detta 



1) S. Tamm, Et. Ordb. 40 a. ; jfr Kluge, Wbch * 43 b. 



